ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року	Львів	Справа № 500/729/21 пров. № А/857/9848/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В., 
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Кардаш В.В.,
позивача                                                                   ОСОБА_1 ,
представника позивача                                          Волинця С.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду  від 15 квітня 2021 року (прийняте у м. Тернополі суддею Чепенюк О.В.; складене у повному обсязі 15  квітня 2021 року) у справі № 500/729/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
                                                    В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом № 1900-0303-8/1550 від 20.01.2021, щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.11.2020.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, відповідач протиправно відмовив у призначенні йому такої пенсії, мотивуючи тим, що останній не підтвердив мінімально необхідний період роботи чи проживання в зоні посиленого радіологічного не менше 4 років станом на 01.01.1993.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що матеріалами справи доведено, що він набув статусу особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.1993 Тернопільською обласною державною адміністрацією. Наявність такого документа є безспірним фактом того, що він станом на 01.01.1993 не менше 4-х років постійно проживав чи працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Зазначає, що відповідно до довідок Колиднянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 04.11.2020 № 2099, від 06.04.2021 № 716, 717, а також витягів з погосподарських книг, він з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 22.05.1987 по цей час зареєстрований та проживає в с. Колидняни Чортківського району Тернопільської області.
Вказує, що місце його проживання і роботи з народження і до сьогодні було виключно пов`язане з територією зони посиленого радіологічного контролю, тобто село Колиндяни Чортківського району Тернопільської області та м. Чортків Тернопільської області у період перебування на виборній посаді в Чортківській районній раді Тернопільської області (з 10.02.2012 по 14.04.2014).
Факт його постійного проживання та роботи (військова служба, навчання) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років підтверджується відомостями про проживання органу місцевого самоврядування, письмовими показаннями свідків та наявністю посвідчення особи, потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 4, а тому є достатніми підтвердженнями факту щодо його проживання протягом не менше 4 років у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

У судовому засіданні апелянт та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги із зазначених вище підстав. 
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, що відповідно до приписів частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.11.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви він додав копію паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки та інших документів про стаж (військовий квиток, довідку про із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення, документи про місце проживання (реєстрації) особи, посвідчення постраждалого від ЧАЕС), що підтверджується розпискою-повідомленням. 
Таких документів було недостатньо для вирішення питання про призначення пенсії позивачу, про що зазначено у розписці-повідомленні від 12.11.2020, а тому 25.11.2020 ОСОБА_1 подав ще одну заяву про призначення пенсії, до якої долучив додаткові документи про стаж на 3 аркушах.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів, надіслало йому рішення, оформлене листом № 1900-0303/81550 від 20.01.2021, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на підставі статті 55 Закону № 796-ХІІ (а.с. 7 - 9) з огляду на не підтвердження станом на 01.01.1993 факту його проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг віку 55 років та має стаж більше 27 років, проте на вказану дату не набув права на отримання пенсії у відповідності до пункту 2 частини першої  статті 55 Закону  № 796-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 9 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.
Умови призначення пенсії за віком встановлені статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою, зокрема, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).
Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно з частиною першою статті 55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. 
При цьому, початкова величина (2 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Таким чином, призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону  № 796-ХІІ  є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.

Як видно з матеріалів справи,  а саме: довідки від 04.11.2020 № 2099, виданої виконавчим комітетом Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області з дня народження по ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 22.05.1987 по цей час.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 за   № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Колиндяни Чортківського району Тернопільської області віднесено у перелік зон посиленого радіологічного контролю.
Проте, згідно з відомостями трудової книжки позивача НОМЕР_2 , диплому НОМЕР_3 від 31.03.1990, довідки № 21/17-926, виданої Кам`янець-Подільським державним аграрно-технічним університетом 13.11.2020, ОСОБА_1 у 1983 році вступив до Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту на денну форму навчання і в 1990 закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «Агрономія», рішенням Державної екзаменаційної комісії від 29.03.1990 присвоєно кваліфікацію вченого агронома.
Період навчання склав з 23.08.1983 по 31.03.1990, за виключенням періоду служби в Радянській Армії  з 25.06.1985 по 22.05.1987. Позивач навчався на денній формі навчання, про що зазначено у довідці № 21/17-926, виданій Кам`янець-Подільським державним аграрно-технічним університетом 13.11.2020. Позивачу було надано академічну відпустку у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії, після строкової військової служби продовжив навчання студентом Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту.
Так, як підтверджується довідкою від 11.11.2020 № 42, виданою Чортківським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, ОСОБА_1 у період з 25.06.1985 по 22.05.1987 проходив строкову військову службу в Збройних Силах.
З урахуванням наведеного, як правильно зазначив суд першої інстанції, факт навчання ОСОБА_1 на денній формі навчання в Кам`янець-Подільському сільськогосподарському інституті та проходження військової служби в Радянській Армії виключає можливість його постійного проживання в селі Колиндяни Чортківського району Тернопільської області в період з 26.04.1986 (з моменту аварії на Чорнобильській АЕС) по 31.03.1990 (по день закінчення навчання).
З приводу довідки від 04.11.2020 № 2099, виданої виконавчим комітетом Колиндянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області щодо постійного проживання позивача в с.Колиндяни Чортківського району Тернопільської області з дня народження по 29.08.1983 та з 22.05.1987 по цей час, суд зазначає, що наведені відомості спростовуються наданими будинковими книгами.
Крім цього, факт не проживання у гуртожитках Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту, а також перебування у більш як двотижневій відпустці вдома у селі Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, не впливає на недотримання позивачем умов призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а саме: постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, видане позивачу посвідчення «громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 198__р.»  серії НОМЕР_4 , видане Тернопільською обласною державною адміністрацією 01.12.1992, не є доказом проживання ОСОБА_1 чи постійної його роботи станом на 01.01.1993 не менше 4 років у зоні посиленого радіологічного контролю.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не набув права на отримання пенсії відповідно до пункту 2 частини першої  статті 55 Закону № 796-ХІІ, що свідчить про правомірність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в її призначенні та відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законим, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.  

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року в адміністративній справі № 500/729/21 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 14 липня 2021 року.