У х в а л а  
 
09 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 752/5238/16-ц
провадження № 61-12143 ск 21
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котенко Ірина Миколаївна, про визнання заповіту недійним,
В с т а н о в и в:
 
20 липня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Голосіївського районного суду 
м. Києва від 02 липня 2020 року і постанову Київського апеляційного суду 
від 07 червня 2021 року та на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року і постанову Київського апеляційного суду 
від 14 червня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня                    2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року.
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення суду  апеляційної інстанції, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України вказано, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній чітко та належним чином підстави (підстав) касаційного оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Належним чином оформлена за змістом касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовується стаття 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року, і надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 10 вересня                     2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            В. М. Ігнатенко