Ухвала
 
13 серпня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 638/3822/18 
провадження № 61-13366ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяною бездіяльністю органів досудового розслідування під час досудового розслідування кримінального провадження № 42017220000001265 та просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування моральної шкоди в розмірі 125 648,00 грн, завданої тривалою бездіяльністю відповідача.
 
В обґрунтування позову зазначено, що 30 жовтня 2017 року, позивач звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР)  щодо слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_2 при тривалому досудовому розслідуванні кримінального провадження за № 420172200000000834. Проте, прокуратурою Харківської області відомості, викладені в заяві про кримінальне правопорушення від 30 жовтня 2017 року в порушення статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), внесені до ЄРДР внесені не були.
 
09 листопада 2017 року слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова постановив ухвалу, якою зобов`язав компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР, викладені в заяві від 30 жовтня 2017 року.
 
14 листопада 2017 року на виконання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2017 року внесено відомості до ЄРДР за № 42017220000001265, № 42017220000001266, № 42017220000001267 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 364, частиною першою статті 365, частиною першою статті 367 Кримінального кодексу України            (далі - КК України).
 
16 листопада 2017 року позивач звернувся до прокуратури Харківської області з заявою, з проханням виконати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2017 року, направити на адресу позивача витяг з ЄРДР, розпочати досудове розслідування та видати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
 
Розглянувши заяву позивача від 16 листопада 2017 року, прокуратура Харківської області направила 30 листопада 2017 року на адресу позивача лист, відповідно до якого, позивач не позбавлений звернутися зі скаргою до Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії прокурорів та роз`яснено право оскаржити відповідь вищестоящому прокурору або до суду.
 
Постановою від 26 грудня 2017 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 42017220000001265 від 14 листопада 2017 року на підставі пункту другого частини першої статті 284 КПК України, тобто за відсутності в діях слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 365, частиною першою статті 367 КК України - закрито.
 
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2018 року, скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого СУ прокуратури Харківської області Шевченка А. В. від 26 грудня 2017 року про закриття кримінального провадження № 42017220000001265, задоволено.
 
Позивач наголошував на тому, що в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42017220000001265 прокуратурою Харківської області нехтувались вимоги чинного законодавства та приймались незаконні рішення, що також завдало непоправимої шкоди моральному благополуччю позивача.
 
На його думку, з вини слідчого, він був вимушений витрачати свій особистий час і звертатись до суду за захистом своїх прав. Тривалою бездіяльністю слідчим прокуратури Харківської області, позивачу спричинено глибокі моральні страждання, компенсацію яких він оцінив у розмірі 125 648,00 грн.
 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 6 000,00 грн. Судові витрати покладено за рахунок держави. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення. 
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 липня 2021 року апеляційну скаргу прокуратури Харківській області залишено без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року - без змін.
 
У серпні 2021 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 липня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у цій справі становить 125 648,00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн). 
 
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.
 
Посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить. 
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від  15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     В. В. Яремко