Номер провадження: 22-ц/813/4040/21 
Номер справи місцевого суду: 522/10492/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2021                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року у складі судді Донцова Д.Ю.,
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Разом з позовом позивач надав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 150» легковий універсал, номер шасі НОМЕР_1 , р. н. НОМЕР_2 , 2010 р.в., та заборонити їх відчуження.
Вимоги заяви обґрунтовано тим, що забезпечення позову у заявлений спосіб буде доцільним заходом у рамках даної справи, оскільки, на думку позивача, існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а також загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.08.2020 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, представник АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі та невідкладно вжити заходи забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Судом першої інстанції не було враховано значну суму боргу відповідача перед Банком, обставини та ризики відчуження нерухомого майна відповідачем ОСОБА_1 , в разі реалізації майна виконати можливе рішення Приморського районного суду м, Одеси буде неможливо. Вважають, що вжиття заявлених Банком заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог та сприятимуть його виконанню. Тоді як невжиття заявлених Банком заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, що, у свою чергу, призведе до нівелювання функції судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів Банку.
Сторони в судове засідання 17.08.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складений 01.09.2021.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд зазначив про ненадання доказів на підтвердження того, що невжиття заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, не звернув увагу на те, що такі докази з огляду на зміст вимог надані бути не можуть, відтак безпідставно відмовив у розгляді заяви, належним чином висновки не мотивував, обмежившись цитуванням норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.
Таким чином, одним із критеріїв вжиття заходів забезпечення позову є співмірність із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір стосовно заборгованості за кредитним договором, відтак у разі задоволення позову в порядку виконання рішення може бути звернене стягнення на майно боржника. 
Заявлена сума до стягнення становить 333 832,49 грн., що доларах США приблизно становить 12 364 доларів США, середня вартість транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser 150» 2010 р.в., на який позивач просить накласти арешт, за даними Авто Ріа становить 22 500 доларів США (602 775 грн), а середня вартість квартири у м. Одеса, загальною площею 35,3 кв.м. на просп. Шевченка, на яку позивач просить накласти арешт, виходячи з середньої ринкової ціни за квадратний метр квартири в цьому ж будинку, за даними ОЛХ, є такою, що може бути забезпеченням виконання рішення суду. 
Інші докази на підтвердження вартості майна сторонами не надані.
Оскільки арешт майна є крайнім заходом та повністю обмежує права власника, то співмірними є заходи у вигляді заборони відчуження майна, тому заява позивача підлягає частковому задоволенню, з врахуванням вартості майна за рахунок якого може бути забезпечений позов, а також тих обставин, що квартира перебуває в іпотеці. 
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про часткове задоволення заяви.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу скасувати.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2020 року скасувати.
Заяву Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_1 відчуження квартири АДРЕСА_2 , заборонити ОСОБА_1 відчуження автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 150» легковий універсал, номер шасі НОМЕР_1 , р. н. НОМЕР_2 , 2010 р.в.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 01.09.2021.

Головуючий:
                                               
Судді: