ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 вересня 2021 року                                                        м.Суми
Справа №584/875/21 
Номер провадження 22-ц/816/1471/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабенко Вікторія Вікторівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Путивльського районного Сумської області від 04 серпня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі, в складі судді Токарєва С.М., постановлену у м. Путивль, 

                                                  в с т а н о в и в:

Ухвалою Путивльського районного Сумської області від 04 серпня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В., про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки (корпоративних прав) в статутному капіталі ТОВ «Матрікс Юкрейн» від 22 березня 2019 року та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «Матрікс Юкрейн» від 22 березня 2019 року.
Роз`яснено позивачу її право на звернення з зазначеними вимогами до господарського суду в порядку, визначеному ГПК України. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вважає помилковим висновок суду про те, що цей спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки спірний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Матрікс Юкрейн» укладений під час перебування позивача у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 без її згоди, тому є таким, що регулює сімейні права та обов`язки між подружжям. Доводить, що згідно з положеннями ст. 20 ГПК України винятком є спори щодо правочинів, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а за спірним договором була відчужена частка у статутному капіталі товариства, яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.    
Вказує, що вона як дружина, має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо це договір виходить за межі дрібного побутового правочину, і такий позов повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відмовляючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки (корпоративних прав) в статутному капіталі ТОВ «Матрікс Юкрейн» від 22 березня 2019 року та акту приймання-передачі частки в статутному капіталі (корпоративних прав) ТОВ «Матрікс Юкрейн» від 22 березня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася до суду із позовом про визнання недійсним укладеного одним з подружжя без згоди іншого з подружжя договору щодо розпорядження часткою в статутному капіталі юридичної особи, тому цей спір має розглядатися не в межах сімейних, а в межах господарських правовідносин відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ГПК України.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.
Підстави для відмови у відкритті провадження в справі визначені ст. 186 ЦПК України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Як вбачається, позов пред`явлено позивачем, яка доводить, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , останній, всупереч вимогам ст. 65 Сімейного кодексу України, без її згоди уклав договір купівлі-продажу частки (корпоративних прав) в статутному капіталі ТОВ «Матрікс Юкрейн» від 22 березня 2019 року, яку вважає об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.
Згідно з ч. 3 ст. 80 ГК України товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном. Учасники товариства, які повністю сплатили свої вклади, несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06 лютого 2018 року № 2275-VIII розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства.
Відповідно до положень ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.
Предметом оспорюваного договору купівлі-продажу є частки у статутному капіталі ТОВ «Матрікс Юкрейн», зокрема відповідні права й обов`язки стосовно участі у діяльності та управлінні вказаного товариства, отриманні прибутку від господарської діяльності, а тому відносини щодо відчуження цих прав за своєю правовою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження належними корпоративними правами у господарському товаристві.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах. 
Аналізуючи положення п.4 ч.1 ст. 20 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в пункті 37 постанови від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 дійшла висновку, що справи в спорах щодо правочинів незалежно від їх суб`єктного складу, що стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, підлягають розгляду господарськими судами. Винятком є спори щодо таких дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення сімейних і спадкових прав та обов`язків, які мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 2 СК України цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.
Згідно із ч.1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Відповідно до частин перших статті 14 та 15 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що ознакою сімейних прав і обов`язків є їх тісний зв`язок з відповідним носієм, що зумовлює неможливість їх передання (перекладення) іншій особі. Тобто носії таких прав та/або обов`язків можуть врегулювати свої відносини, пов`язані з їх реалізацією та/або виконанням, за домовленістю, зокрема, шляхом укладення договору, про який йдеться в ст. 9 СК України, однак передати та/або перекласти зазначені права та/або обов`язки на іншу особу їх носії не можуть.
Отже, зазначені норми права визначають правочин у сімейних правовідносинах як домовленість, зокрема, між подружжям, батьками та дітьми про врегулювання належних їм сімейних прав та обов`язків, які тісно пов`язані з їх особами та не можуть бути передані та/або перекладені на інших осіб.
Спірним Договором не регулюються сімейні права та обов`язки між подружжям, батьками та дітьми, а тому цей правочин не є правочином у сімейних правовідносинах.
Посилання позивача на невідповідність Договору нормам статей 60, 61, 63 СК України не свідчить про його укладення в сімейних правовідносинах. Норми зазначених статей регулюють відносини реалізації подружжям права спільної сумісної власності, яке передбачене ст.ст. 368 - 372 ЦК України. Право власності не належить до сімейних прав, а суб`єктами права власності можуть бути фізичні особи, у тому числі ті, які не перебувають у сімейних правовідносинах, юридичні особи, держава, територіальні громади тощо.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що справа у спорі про визнання недійсним укладеного одним з подружжя без згоди іншого з подружжя договору щодо розпорядження часткою в статутному капіталі юридичної особи має розглядатися господарським судом відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ГПК України.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та вважає заперечення позивача щодо підсудності спору необґрунтованими.
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував при прийняття рішення позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 01 червня 2021 року у справі № 910/2388/20, від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.
Враховуючи викладене,  колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали. 
Керуючись ст. ст. 367 - 369, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Путивльського районного Сумської області від 04 серпня 2021 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                            О.Ю. Кононенко

Судді:                                                                                                         В.І. Криворотенко

                                                                                                                      Т.А. Левченко