УХВАЛА

25 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/10122/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24 червня 2021  року (головуючий - Алданова С. О., судді - Зубець Л. П., Мартюк А. І.) про зупинення апеляційного провадження, у  справі
за позовом Міністерства оборони України (правонаступника "Південного територіального квартирно-експлуатаційного управління")
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс"
за участю Військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України
про стягнення 3 913 606, 44 грн,
ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2021 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24 червня 2021  року у справі №  910/10122/19.
Оскарженою ухвалою зупинено провадження у справі №  910/10122/19 через направлення матеріалів цієї справи до Верховного Суду у зв`язку із зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" із касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24 травня 2021 року.
Так, відповідно до підпункту 17.12 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.
Згідно з наведеною нормою зупинення провадження у справі №  910/10122/19 є передбаченим законом обов`язком апеляційного суду, виконання якого зумовлене діями самого скаржника. Касаційне оскарження ухвали, прийняття якої є закономірним наслідком дій скаржника, очевидно свідчить про недобросовісність його поведінки.
За приписами частин 2 і 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Крім цього, суд касаційної інстанції ухвалами від 29 січня 2021 року, 08 червня 2021 року та 01 липня 2021 року вже тричі відмовляв у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" на ухвали суддів попередніх інстанцій на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з визнанням касаційної скарги необґрунтованою, якщо правильне застосування судами норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Також, ухвалою від 04 червня 2020 року Верховний Суд відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" у відкритті касаційного провадження на судові рішення судів попередніх інстанцій у зв`язку з тим, що вони не підлягають касаційному оскарженню. Слід зазначити, що касаційну скаргу касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24 травня 2021 року у справі № 910/10122/19 Суд повернув ухвалою від 30 червня 2021 року через її відкликання скаржником.
Дії скаржника щодо звернення із завідомо безпідставними касаційними скаргами зумовлюють неможливість розгляду справи судами попередніх інстанцій протягом тривалого часу, а отже спрямовані на безпідставне затягування і перешкоджання розгляду справи №  910/10122/19, що відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України розцінюється як зловживанням процесуальними правами.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. 
Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України від 02 грудня 2010 року № 16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України від 10  січня 2011 року № 26976/06).
Згідно з частиною 2 статті 135 Господарського процесуального кодексу України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" за неодноразове зловживання процесуальними правами заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 22 700,00 грн.
За таких обставин, керуючись статтями 43, 135, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24 червня 2021  року у справі №  910/10122/19 разом з доданими до скарги матеріалами повернути скаржникові без розгляду. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Вестбуд Плюс" - боржник (01032, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 126, офіс 7, ідентифікаційний код: 40227482) в дохід державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01601, м.  Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795) за зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 22 700,00 (двадцять дві тисячі сімсот) грн.
3. Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її прийняття.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        І. С. Міщенко

Судді                                                                                                     І. С. Берднік

                                                                                                              В. А. Зуєв