УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/33/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів         Талько О.Б, Шевчук А.М.
з участю секретаря 
судового засідання         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/33/21 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 про вилучення транспортного засобу, який є предметом застави та звернення стягнення на предмет застави 
за апеляційною  скаргою представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Сташків Т.Б. у м.Новоград-Волинський 
в с т а н о в и в:
У січні 2021 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про вилучення транспортного засобу, який є предметом застави та звернення стягнення на предмет застави 
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 11 липня 2012 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 910.16308, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 99 087 грн, у тому числі на купівлю транспортного засобу марки Geely FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний № НОМЕР_2 , з кінцевим терміном повернення кредиту до 11.07.2018 року.
13 липня 2012 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави зазначеного вище транспортного засобу, який належав останньому на праві власності.
На порушення умов договору застави та  відсутності письмової згоди АТ «Ідея банк», транспортний засіб, який є предметом застави (автомобіль марки Geely FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний номер НОМЕР_2 ), відчужено на користь ОСОБА_1 з видачою нового реєстраційного номеру НОМЕР_3 .
Посилаючись на те, що при відчуженні предмету застави на користь іншої особи, без згоди заставодержателя та за наявності зареєстрованого обтяження, застава зберігає свою дію, а також на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, станом на 17 вересня 2018 року заборгованість за ним становить 126 584,39 грн, яка складається з простроченого боргу в розмірі 66844,77 грн, прострочених процентів у розмірі 56 835,44 грн, строкових процентів в розмірі 329,65 грн, дебіторської заборгованості в розмірі 679,20 грн, штрафних санкцій у розмірі 1895,33 грн, позивач просив:
- вилучити у ОСОБА_1 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль марки GEELY FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 та передати позивачу на період його реалізації; 
- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.16308, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 в сумі 126 584 грн. 39 коп, звернути стягнення на предмет застави, належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки GEELY FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 06 квітня 2021 року про виправлення описки у рішенні суду, позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб автомобіль марки GEELY FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)  НОМЕР_4 , д.н.з.  НОМЕР_3 , який був переданий ОСОБА_2   в заставу Акціонерному товариству «Ідея Банк», власником якого є  ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.16308 від 11.07.2012 року в сумі 126 584,39 грн, шляхом проведення публічних (електронних) торгів, початкову ціну предмета застави для його подальшої реалізації на торгах встановлено на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1  - адвокат Біленький В.В. звернувся з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки теперішній власник предмету застави - ОСОБА_1 не є стороною за борговими зобов`язаннями, та не виступає заставодавцем в розумінні ст.583 ЦПК України. При цьому задоволений судом позов порушує принц справедливості, оскільки за порушення договірних зобов`язань повинна відповідати тільки та особа, яка його вчинила, за умови доведення її провини. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.
В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 11 липня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» (правонаступником якого є АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 910.16308, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 99 087 грн. з кінцевим терміном повернення коштів до 11 липня 2018 року, у тому числі, з метою купівлі транспортного засобу Geely FE-1, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак/реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.16). 
13 липня 2012 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу № 910.16308, відповідно до умов якого ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором останній передав банку у заставу автомобіль Geely FE-1. 
За умовами п.2 Договору застави відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя (а.с.33).
18 жовтня 2012 року відомості про реєстрацію обтяжень зазначеного транспортного засобу внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Термін дії обтяження до 18 жовтня 2017 року (а.с.38,39).
27 червня 2015 року зазначений автомобіль був знятий з обліку для реалізації в межах України ОСОБА_2 у Новоград-Волинському ВРЕР.
Разом з тим, у порушення п.2 Договору застави, без письмової згоди банку/заставодержателя, ОСОБА_2 у серпні 2015 року відчужив предмет застави, автомобіль Geely FE-1 ОСОБА_5 . У подальшому вказаний автомобіль неодноразово відчужувався, та на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2016 року власником вказаного автомобіля став відповідач ОСОБА_1 (а.с.73, 97).
Боржник ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 17.09.2018 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 126 584,39 грн, яка складається з простроченого боргу в розмірі 66844,77 грн, прострочених процентів у розмірі 56 835,44 грн, строкових процентів в розмірі 329,65 грн, дебіторської заборгованості в розмірі 679,20 грн, штрафних санкцій у розмірі 1895,33 грн. Вказана сума заборгованості була стягнута з ОСОБА_2 на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 10 січня 2019 року, яке набрало законної сили (а.с.32,44-53). 
Банк дотримався вимог ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.40).
За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до частини першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.
Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 та від 03 березня 2021 року у справі № 544/425/19.
Встановивши, що ОСОБА_1 придбав спірний автомобіль, що перебував у заставі АТ «Ідея Банк», за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, правильними є висновок суду першої інстанції про збереження застави при переході права власності до ОСОБА_1 та можливості звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 13 липня 2012 року № 910.16308, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 . 
Звернення стягнення на предмет застави, який на даний час належить відповідачу ОСОБА_1 , на підставі чинного договору застави та зареєстрованого обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є належним та ефективним способом реалізації прав позивача, передбаченого статтями 16, 589 ЦК України, статтею 20 Закону України «Про заставу» та пунктом 1 параграфу 5 договору застави від 13 липня 2012 року № 910.16308, а тому доводи представника відповідача про обрання позивачем неналежного способу захисту та пред`явлення позову до неналежного відповідача є неспроможними.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2021 року в частині задоволених позовних вимог - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий                                               Судді