Справа № 2-9/11                                         Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1823/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:116

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,
за участі в судовому засіданні представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Ясиновського Р.Б. від 15 травня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця від 12.11.2019 року про опис та арешт майна, -
               в с т а н о в и л а : 
ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року у в задоволенні скарги  ОСОБА_3 про визнання незаконними дій та скасування постанови державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. від 12.11.2019 р. "Про опис та арешт майна боржника" - відмовлено.
Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3 , який діє в інтересах недієздатного ОСОБА_4 .
В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та скаргу ОСОБА_3 про визнання незаконними дії та скасування постанови Державного виконавця РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. від 12.11.2019 року «Про опис та арешт майна боржника» – задовольнити. 
Вважає зазначену ухвалу такою, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржує таку в повній мірі. Звертає увагу, що опис будинковолодіння проходив у відсутності боржника, та без фактичного огляду. Державний виконавець не повідомляв боржника ОСОБА_4 чи його законного представника ОСОБА_3 про намір проведення огляду та опису його майна, через що вони були позбавлені можливості прийняти участь в даній виконавчій дії, заявляти заяви та клопотання та користуватися іншими передбаченими чинним законодавством України правами. Опис будинковолодіння проводився на підставі технічної документації, застарілої інформації, без його безпосереднього огляду на момент винесення постанови, що безумовно впливає на визначення реальної, ринкової вартості на момент проведення опису, що також є безумовним порушенням їхніх прав. Зазначає, що державний виконавець безпідставно передала на зберігання описане в постанові будинковолодіння на відповідальне зберігання стягувачу – ОСОБА_1 , оскільки вартість описаного будинку відповідно до висновку про вартість майна, який виготовлявся експертом, в п`ять разів перевищує суму боргу яка підлягає стягненню. Крім цього звертає увагу, що у вказаному будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 зареєстровані та проживають, також, інші особи, зокрема і неповнолітні члени сім`ї боржника. Посилається на те, що відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділ 4 п.4.5.9 – у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке, або право користування яким мають діти, необхідні попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Водночас як підтверджується матеріалами виконавчого провадження такого дозволу державний виконавець не отримувала. Також зазначає, що в суді з 2016 року розглядається цивільна справа №444/359/16-ц про розподіл спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 2/3 житлового будинку на АДРЕСА_1 . В межах даної справи Львівським апеляційним судом накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії по спірному будинку, що є безумовною підставою, яка забороняє державному виконавцю вчиняти будь-які дії по даному майну. Про існування такої заборони державному виконавцю було достовірно відомо. Окрім того, звертає увагу, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,38 га, яка розташована на території Вінницько-Хуторської сільської ради, а також меблі італійського виробництва на які він просив звернути стягнення. Про наявність такого майна було достовірно відомо державному виконавцю, однак виконавець вирішив звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості саме за рахунок реалізації вищезазначеного будинковолодіння, що безумовно порушує право на житло, в тому числі недієздатного та неповнолітніх дітей. З огляду на вищезазначене вважає дану постанову державного виконавця такою, що суперечить чинному законодавству України. Суд першої інстанції не надав належної оцінки вищезазначеним обставинам, а відтак вважає, що така підлягає скасуванню. 
В судове засідання окрім представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувачки в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів скарги, заперечення на скаргу, апеляційної скарги, відзивів на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 55, ст. 129-1 Конституції України, ст. 18, ч.5 ст. 26, ст. 48, ч.ч.1,4, абз. 4 ч.5, ст. 56, ч.6 ст. 57, ст. 58, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 447, ч.5 ЦПК України, п.10 р. VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012р., ухвалу Верховного Суду у справі №636/620/18 від 13.12.2018, та відмовляючи в задоволенні скарги, виходив з того, що у провадженні державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. перебуває виконавче провадження № 58925599 про стягнення з ОСОБА_4  на користь  ОСОБА_1  (правонаступник стягувача ОСОБА_5 ) боргу в сумі 555 332 грн. 20 коп. та 3457,20 грн. судових витрат. Суд зазначив щодо вимог скаржника про визнання протиправними і скасування постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.11.2019 року в межах ВП №58925599 то суд встановив, що державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника в ході якої встановлено відсутність такого. Також суд встановив, що в ході перевірки майнового стану боржника, йому на праві власності належить нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою  АДРЕСА_1 . 12.11.2019 р. державним виконавцем в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» в присутності понятих, представника стятувача та стягувача складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано житловий будинок за адресою  АДРЕСА_1 . Таким чином, державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", постановою про арешт майна боржника від 12.11.2019 р. було накладено арешт на усе виявлене майно боржника. Щодо неповідомлення скаржника про день та місце вчинення виконавчих дій суд зазначив, що 17.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58925599, де зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, із зазначенням ідентифікатора для доступу. Однак боржником проігноровано дану постанову. А отже боржник не виявив належної зацікавленості у проведенні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №58925599. Крім цього, Законом України «Про виконавче провадження» не покладено на державного виконавця обов`язку повідомляти боржника про дату, час та місце опису майна, а копію оскаржуваної постанови державний виконавець у відповідності до вимог ст. 28 вказаного Закону надіслав скаржнику вчасно. Також суд зазначив, що відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" боржника зобов"язано подати декларацію про майно та доходи протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, а ч. 1 ст. 75 Закону передбачає відповідальність боржника за ненадання на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей. Суд вказав, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником однак обов`язок щодо подання декларації в 5 денний термін боржником також не виконано. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи не вбачав порушень зі сторони державного виконавця при вчиненні виконавчої дії, що полягала в описі майна норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 р., оскільки відсутність боржника - компенсовано присутністю понятих (ст.22 Закону), час вчинення виконавчих дій не є обов`язковим реквізитом постанови (ст. 56 Закону, п.10 р. VIII Інструкції), в постанові детально описано житловий будинок із зазначенням усіх вимог визначених Законом та Інструкцією, постанова підписана усіма особами присутніми при описі та арешті (представник стягувача, стягувач, поняті, виконавець), а не зазначення в постанові паспортних даних особи якій передано на зберігання описане майно також не може бути підставою визнання такої постанови незаконною. Суд встановив, що у відповідності до вимог абз. 4 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надіслана сторонам виконавчого провадження. Щодо доводів скаржника про неможливість передачі майна на зберігання іншим особам, то на думку суду таке спростовується нормами ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Описане майно державним виконавцем передано на зберігання під розписку стягувачу -  ОСОБА_1 , що не заборонено та дозволено Законом. Крім цього суд зазначив, що усі документи виконавчого провадження скеровуються виконавцем на адресу боржника зазначену у виконавчому документі. Однак заяв чи інших повідомлень про зміну поштової адреси чи адреси проживання від боржника до державного виконавця не надходило. Адреса проживання боржника у виконавчому документі зазначена як  АДРЕСА_2 . Також, суд вважав, що не може бути належним доказом незаконності оспорюваної Постанови розбіжність, на думку скаржника, у вартості будинковолодіння, оскільки вказана Постанова не передбачає реалізацію майна, а відповідно до вимог ч. 6 ст. 57 Закону № 1404-VIII арештоване майно підлягає повторній оцінці. Щодо зазначення скаржником, що державним виконавцем вчинено виконавчу дію під час дії арештів, то суд вважав, що таке не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки оскаржуваною постановою на даний час лише проведено опис та арешт вказаного майна, а питання про його реалізацію на даний час не вирішувалось. Щодо звернень скаржника в правоохоронні органи з приводу вчинення на його думку злочинів посадовими особами органів виконавчої служби, іншими посадовими особами, експертом ОСОБА_6 , а також звернень ОСОБА_3  в інтересах  ОСОБА_4  до Жовківського РВДВС Західного МУ МЮ від 15.04.2020 р. та від 03.04.2020 р., то на думку суду такі відомості не мають жодного значення для даної справи, оскільки жодних результатів з вказаних приводів на даний час не прийнято, як про це і зазначає сам скаржник у своїй скарзі, жодні відомості з приводу вказаних звернень у суду відсутні, і такі на думку суду не можуть визнаватися доказами незаконності оскаржуваної Постанови. Серед іншого також суд зазначив, що начальником Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Л/о за зверненням  ОСОБА_3  який діє в інтересах  ОСОБА_4 , 20.12.2019 р. проводилася перевірка виконавчого провадження в порядку ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", щодо недотримання вимог ЗУ "Про виконавче провадження" та інструкції з організації примусового виконання рішень під час прийняття постанови про опис та арешт майна від 12.11.2019 р. і в ході перевірки дії державного виконавця Луцик М.М. при винисенні оскаржуваної постанови визнано правомірними та такими, що вчиненні у відповідності до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" та інструкції з організації примусового виконання рішень та залишено чинною. Враховуючи наведене вище, суд вважав, що боржник  ОСОБА_4 , в інтересах якого діє  ОСОБА_3 , діє не добросовісно, оскільки фактично ухиляється від виконання рішення суду що набрало законної сили, а сама скарга подана з метою затягування виконання такого рішення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що виконавчі дії, вчинені державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду здійснені додержуючись чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що вимоги скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому не підлягають до задоволення.
Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції постановив судове рішення без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мали значення; судом при постановленні такої ухвали не дотримано вимог закону; обставини ж, які суд вважав встановленими – не доведені, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.
26.11.2019 ОСОБА_3 в інтересах недієздатного ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою стосовно дій Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, у якій просив:
?визнати незаконними дії та скасувати постанову державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. від 12.11.2019 року «Про опис та арешт майна боржника».
       В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що 12.11.2019 року державним виконавцем Луцик М.М. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої було проведено опис будинковолодіння  АДРЕСА_1 , та зазначене будинковолодіння передано на відповідальне зберігання стягувачу ОСОБА_1 . Копію даної постанови отримав 20.11.2019 р. Вважає дану постанову такою що суперечить чинному законодавству України, та такою що підлягає до скасування з наступних підстав, а саме зазначає, що опис будинковолодіння проходив у відсутності боржника, та без фактичного огляду. Державний виконавець не повідомляв боржника ОСОБА_4 про намір проведення огляду та опису його майна, через що останній був позбавлений можливості прийняти участь в даній виконавчій дії, заявляти заяви та клопотання. Опис проводився на підставі технічної документації, без безпосереднього огляду. Вважає, що дані обставини свідчать про можливі неточності при проведенні опису. Зазначає, що державний виконавець безпідставно передала на зберігання описане в постанові будинковолодіння на відповідальне зберігання стягувачу - ОСОБА_1 , оскільки вартість арештованого та описаного будинку відповідно до висновку про вартість майна, який виготовлявся експертом ОСОБА_6 , в п`ять разів перевищує суму боргу яка підлягає стягненню. А тому, він дізнавшись про явне заниження вартості об`єкту, замовив проведення оцінки арештованого майна у ПП «Експертний центр «Поділля». Експертним центром було визначено вартість будинковолодіння на 26 березня 2015 року в 8 млн. 46 тис. 526 грн. На підставі цього, він 11.12.2015 р. звернувся в прокуратуру Львівської області з заявою про скоєний злочин ФОП ОСОБА_6 , однак рішення з цього приводу до цього часу не прийнято. Він повідомляв посадових осіб державної виконавчої служби про вказану інформацію, однак останні жодним чином не реагували на вказану інформацію і державні виконавці продовжували вчиняти виконавчі дії. У зв`язку із цим, він звернувся в прокуратуру про скоєні злочини посадовими особами виконавчої служби і відповідні відомості внесені в ЄДРДР та проводяться слідчі дії. Також вказує, що ч. 2 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право зберігача користуватись майном, переданим йому на зберігання. Вважає, що таким чином ОСОБА_1 набуває право користування будинковолодінням АДРЕСА_1 . Однак у вказаному будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , зареєстровані та проживають також інші особи, зокрема і неповнолітні члени сім`ї боржника. Вважає, що безпідставна передача на зберігання будинковолодіння, на яке накладено велику кількість арештів та заборон на зберігання сторонній особі, суперечить законному праву мешкаючих в ньому осіб на недоторканість житла, недоторканість особистого життя, окрім того в даному будинку зберігаються інші матеріальні цінності, які на відповідальне зберігання стягувачу не передавались, і цілісність яких опинилась під загрозою. Вказує, що в порушення вимог п. 10 ч. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, в постанові про опис та арешт майна відсутні паспортні дані особи якій передано на зберігання описане в постанові майно. Крім цього, зазначає, що в Жовківському районному суді Львівської області з 2016 року розглядається цивільна справа №444/359/16-ц про поділ спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності 2/3 житлового будинку по АДРЕСА_1 . Львівський апеляційний суд наклав арешт та заборонив вчиняти будь-які дії по спірному будинку, а також Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 1308/1048/2012 скасовані акти на земельні ділянки Цимбалюка по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 справа №6-19832св15. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області 02.06.2010 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_7 та накладено арешт на земельні ділянки і така залишена без змін апеляційним судом. Вважає, що державний виконавець зловживаючи владою, не залучає до справи Дублянську міську раду як органу опіки над майном недієздатного ОСОБА_4 і захисту прав неповнолітніх дітей, відповідно до Конвенції з прав дитини.
Як вбачається із матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження №58925599, що було витребувано та оглянуто судом неапеляційної інстанції, – у провадженні державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (правонаступник стягувача ОСОБА_5 ) боргу в сумі 555332 грн. 20 коп. та 3457,20 грн. судових витрат.
12.11.2019 р. державним виконавцем в присутності понятих, представника стятувача та стягувача складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 .
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також, дійсно, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».
Також, у статті 1  Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню. Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, в тому числі вправі накладати арешт на майно боржника (пункт 5, 6 частини третьої статті 11).
Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Порядок накладення арешту регламентований статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», за якою арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копію такої постанови державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження та боржнику. Ця постанова може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби – обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його  у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивосте майна, його значення для власника чи володільця, необхідність використання та інших обставин.
Частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акту опису майна видається боржнику, стягувачу, а у разі якщо обов`язок зберігання майна покладено на іншу особу, – також зберігачу.
Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.
У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:
1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;
2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;
3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.
Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.  Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту. Виявлені під час опису цінні папери, ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт, підлягають обов`язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання банкам України відповідно до умов договорів, укладених з органами державної виконавчої служби або приватними виконавцями. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Окрім цього, також, слід окрему увагу звернути на те, що боржник ОСОБА_4 визнаний недієздатним.
       Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.12.2008 року ОСОБА_4 було визнано недієздатним з 09.04.1985 року. 
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2014 року замінено опікуна над недієздатним ОСОБА_4 на ОСОБА_3 .
Наведене відповідно вказує на необхідність суворого дотримання закону при проведенні виконавчих дій із додатковою увагою при проведенні таких на особу боржника і забезпечення його прав та законних інтересів про проведенні таких із залученням його законного представника.
Також, із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що опис майна боржника проводився на підставі технічної документації та зовнішнього огляду будинку у зв`язку із відсутністю доступу до такого.
Однак у матеріалах виконавчого провадження та у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що державний виконавець повідомляв боржника (що є недієздатним) в особі його законного представника про дату та час можливого огляду та відсутність боржника (його законного представника) у спірному будинку у визначений час огляду, – що відповідно надало б можливість державному виконавцю стверджувати про дії чи бездіяльність сторони боржника, які могли б свідчити про ухилення сторони боржника від виконання судового рішення, перешкоджання у виконанні рішення, неналежне виконання своїх обов`язків законного представника по відношенню до боржника, тощо.
На тому, що боржник в особі представника не повідомлявся про час та місце огляду наполягає сторона боржника та вказаного державний виконавець не заперечив.
Дійсно нормами закону прямо, окремо не передбачено необхідності повідомлення боржника про час та день проведення огляду та опису майна, однак у даному випадку, зважаючи на недієздатність боржника, слід вважати, що таке повідомлення його законного представника є обов`язковим, оскільки особа боржник, зважаючи на свій стан слід вважати не може самостійно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і відповідно він не взмозі самостійно усвідомити суть проведення певної виконавчої дії, адекватно реагувати на виклики щодо необхідності усвідомлення вчинення певних дій, виконання певних обов`язків, тощо. 
Відповідно неповідомлення сторони боржника про вчинення оскаржуваної виконавчої дії прямо впливає на можливість її повноцінного здійснення та відповідно не може не впивати на подальші наслідки вчинення такої виконавчої дії (використання постанови про арешт і опис майна для здійснення відчуження майна).
Враховуючи вказане у даному випадку слід вважати неповідомлення сторони боржника про проведення описку спірного будинку ставить під загрозу питання законності проведення такого опису та, як наслідок винесеної оскарженої постанови, а також подальших дій в процесі виконання щодо спірного майна.
Крім цього, у матеріалах справи та виконавчого провадження відсутні будь-які дані про здійснення принаймні зовнішнього огляду спірного об`єкту на чому знову ж наполягає сторона боржника.
Так будь-які докази фото-фіксації об`єкту, про що вказував державний виконавець, у матеріалах справи та виконавчого провадження, – відсутні.
Окрім цього, з постанови про перевірку виконавчого провадження в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 22.12.2019 року вбачається, що опис майна проводився за місцем його знаходження – АДРЕСА_3 в присутності стягувача, його представника та понятих, про що свідчать їхні підписи у постанові від 12.11.2019 року та фотофіксація з якої вбачається, що виконавчі дії проводились саме за адресою АДРЕСА_3 .
Однак, ні у матеріалах справи, ні у матеріалах виконавчого провадження немає фото фіксації виконавчих дій 12.11.2019 року за вказаною вище адресою, про що йшлося.
Відповідно, слід вважати обґрунтованими доводи скарги та апеляційної скарги, про те, що оскаржувана постанова винесена фактично виключно на підставі застарілої технічної документації. Протилежного виконавцем не доведено.
Також, державним виконавцем та стягувачкою не заперечувалось та не спростовувалось доводів заяви про те, що об`єкт нерухомого майна видозмінений по відношенню до технічної документації, на підставі якої фактично здійснено опис майна.
Зважаючи на вказане, неналежне проведення опису майна боржника слід вважати прямо впливає на його законні права та інтереси та порушує такі, оскільки, як вбачається із постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі виконавчому провадженні від 20.11.2019 року на основі здійсненого опису будинку (оскаржуваної постанови) державним виконавцем здійснюються подальші дії спрямовані на реалізацію спірного майна, неналежне здійснення опису якого відповідно прямо впливає на подальші дії щодо цього майна на чому наполягає і сторона боржника.
Тому, зважаючи на те, що державним виконавцем не було проведено належного огляду житлового будинку для здійснення його опису та арешту, що слід вважати не могло не вплинути на подальші дії щодо його оцінки, – слід вважати дії державного виконавця по проведенню опису та арешту вказаного об`єкту незаконними та такими, що здійснені без дотримання прав та інтересів боржника та як наслідок слід вважати незаконною оскаржувану постанову.
Хоч дійсно державний виконавець зобов`язаний сприяти якнайшвидшому та повному виконанні судового рішення, однак вказане слід здійснювати з дотриманням прав та інтересів усіх учасників виконавчого провадження.
Зважаючи на вказане слід вважати доводи скарги та апеляційної скарги обґрунтованими та такі слід задовольнити.
Оскаржувану ж ухвалу слід скасувати з постановленням нової ухвали про задоволення скарги на постанову державного виконавця.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задовольнити.
Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 15 травня 2020 року – скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу  ОСОБА_3 на постанову державного виконавця від 12.11.2019 року про опис та арешт майна– задовольнити.
Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Луцик М.М. від 12.11.2019 року «Про опис та арешт майна боржника».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.
Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик
Судді:                                                                                 Р.В. Савуляк
                                                                                                                        М.М. Шандра