Справа № 445/1756/19                                Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В. 
Провадження № 22-ц/811/624/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Іванова О.О.
З участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 445/1756/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з травня 2019 року (часу залишення позивачки з дитиною за їх місцем проживання) і до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2018 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося та на початку травня 2019 року, ОСОБА_2 забрав свої речі та пішов жити до своїх батьків. Жодної допомоги з того часу від нього вона не отримує, а тому просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.
Стягнення аліментів вирішено проводити з дня подачі позовної заяви до суду – 17.09.2019 року.
Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дружини в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.
Рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 . В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що позов поданий на підставі ст.75 СК України, однак суд з власної ініціативи в порушення принципів диспозитивності самостійно змінив правове обґрунтування позову з ст.75 СК на ст.84 СК, тим самим змінив підставу позову. Фактично суд перебрав на себе повноваження позивача, оскільки зміна підстав або предмету позову є прерогативою позивача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення позивачки на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Відповідно до ч.1ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги зводяться лише до зміни підстав позову судом та не містять жодних заперечень з приводу розміру аліментів визначених судом.
Відтак, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу лише з зазначених у апеляційній скарзі доводів, а саме щодо зміни підстав позову. 
Вимоги до позовної заяви передбачені у ст.175 ЦПК України. 
Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову – це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. 
Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19.
Главою 9 Сімейного кодексу України(далі СК України) врегульовано права та обов`язки подружжя по утриманню.
Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно з ч.2 ст.84 СК України  дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1  від 01 вересня 2018 року (а.с.5).
В судовому засіданні позивач пояснила, що на даний час шлюб розірваний та вона з донькою фактично проживає у м.Нововолинську, хоча зареєстрована у АДРЕСА_1 в будинку своїх батьків. 
Позивач і відповідач є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13 березня 2019 року (а.с.6).
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 07 черпня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1500 грн., щомісяця.
ОСОБА_2 працює в ТзОВ "АТБ - Маркет",  отримує постійні доходи у вигляді заробітної плати, однак добровільно не надає допомогу ні на утримання дитини, ні на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, незважаючи на те, що розмір його доходу не є мінімальним та свідчить про можливість надання матеріальної допомоги дружині.
Частинами 9,10 ст.7 СК України встановлено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Виходячи з того, що до трьох років дитина потребує постійного догляду матері, у зв`язку з чим остання не має можливості працювати та отримувати доходи, суд першої інстанції з врахуванням засад справедливості, правильно задовольнив позов. Рішення є законним обґрунтованим , відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, а доводи апеляційної скарги безпідставними та неспроможними.
Застосувавши у рішенні ст.84 СК України, якою передбачено право дружини на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років не є зміною підстав позову, а розцінюється як правильне застосування судом норм матеріального права,які регулюють спірні правовідносини.
Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України. 
Повний текст постанови складений 19 липня 2021 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк