ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2521/20  Номер провадження 22-ц/814/1528/21	Головуючий у 1-й інстанції Кривич  Ж.О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : Обідіної О.І. 
Суддів : Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,
розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кременчукводоканал" на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Кривич Ж.О. від 08 квітня 2021 року, повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2021, по справі за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення,

В С Т А Н О В И Л А : 

В квітні 2020 року КП «Кременчукводоканал» звернулося з суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 3593,63 грн., індекс інфляції – 256,26 грн., 3% річних - 154,40 грн. та судові витрати.
Вимоги обґрунтовані тим, що підприємство надає послуги з водопостачання та водовідведення багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі і в квартиру АДРЕСА_2 , яка належить відповідачу (особовий рахунок НОМЕР_1 ). Споживач не сплачує своєчасно кошти за отримані послуги в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню, а також у відповідності до норм ст. 625 ЦК України підлягають стягненню індекс інфляції та 3% річних.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 8 квітня 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Відмова в задоволенні позову обґрунтована непросуванням позивачем обставин, вказаних відповідачем щодо неможливості споживання ним послуг з водопостачання та водовідведення у спірній квартирі ?а відтак нарахована сума за вказані послуги не заслуговує на увагу, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. 
Не погодившись з вказаним рішенням, КП «Кременчукводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів по справі, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. 
Зокрема вказує, що суд безпідставно взяв до уваги усні пояснення ОСОБА_1 щодо не проживання осіб в належній йому квартирі та відсутності санітарно-технічного обладнання, яке могло свідчити про отримання послуг та побутове користування водою, які не підтверджені жодними належними доказами, є голослівними, натомість необґрунтовано відхилив надані позивачем належні докази щодо доведення факту існування заборгованості в межах строку позовної давності. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, КП «Кременчукводоканал» надає послуги з водопостачання та водовідведення в багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 , де власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_1 . 
Прилади обліку води в спірній квартирі були встановлені в жовтні 2011 року та до квітня 2017 року розрахунок проводився згідно показань приладів обліку.
Остання чергова повірка лічильника мала місце 15.04.2014 року, яка зафіксувала показники споживання 000,3 м.куб. 
Внаслідок виниклих між сторонами непорозумінь з приводу оплати послуг повірки лічильника, яка, на думку споживача, повинна була здійснена за рахунок постачальної організації, з 01.04.2017 року у зв`язку з неповіркою лічильника, плата за надані послуги нараховується згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну особу. 
У листопаді 2019 року відповідач звернувся до КП «Кременчукводоканал» із заявою, в якій просив опломбувати лічильники води у зв`язку із не проживанням у квартирі. 
Згідно акту про накладення пломб 28.11.2019 року працівниками КП «Кременчукводоканал» накладено пломби на запірну арматуру на мережах абонента з показниками лічильника 00016. При цьому, контрольні показники лічильника в установленому порядку не знімались внаслідок не проходження останнім чергової повірки. 
Обґрунтовуючи нарахований розмір заборгованості, підприємство посилалось на те, що за період неповірки лічильника, тобто з 01.04.2017 по 30.11.2019, споживачу ОСОБА_1 як власнику квартири згідно поданої ним заяви нараховувалась оплата за споживання послуг водовідведення та водопостачання на одну особу згідно установлених нормативів та становить 3593,63 грн., що відображено в довідці про нарахування заборгованості. 
Так, згідно до наданого КП «Кременчукводоканал» розрахунку сума заборгованості відповідача за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.04.2017 року по 30.11.2019 року становила 3 593 грн 63 коп. Крім того, на суму заборгованості нараховано 3 % річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 154 грн 40 коп. та встановлений індекс інфляції у розмірі 256 грн 26 коп.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції взяв до уваги, що з моменту встановлення лічильника в 2011 році та до квітня 2017 року розрахунок постачальною організацією проводився згідно показань приладу обліку. Між тим, в ході розгляду справи позивачем не було спростовано твердження відповідача про те, що у належній йому квартирі ніхто не проживає, сам лічильник працює коректно, сантехнічне обладнання в квартирі відсутнє, що унеможливлює взагалі факт користування водою, а відтак відсутні правові підстави для стягнення заборгованості. 
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Ч. 1 ст. 10 цього закону передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Статтями 23 та 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з централізованого водопостачання та послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та послуга з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання та послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.
Пунктом 9 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.
Відповідно до пункту 4 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року за № 474 обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється під час його періодичної повірки, якщо інше не передбачено нормативною документацією. Подання засобу вимірювальної техніки на ремонт здійснюється на вимогу споживача або виконавця згідно з пунктами 7-17 цього Порядку, якщо інше не передбачено нормативною документацією. Засіб вимірювальної техніки повинен подаватися на ремонт у місячний строк з дати отримання відомостей про необхідність його ремонту.
Пунктом 17 Порядку передбачено, що опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки.
У відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року за № 315, для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб письмово повідомляє власник/наймач виконавцю розподілу, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень; працюючих за штатним розкладом - для нежитлових приміщень; кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем розподілу, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи.
Згідно з абзацами 1, 2 пункту 10 Правил № 630 оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
В даному випадку предметом доказування позовних вимог є обставини, що доводять існування у відповідача заборгованості за надані послуги з центрального постачання холодної води і водовідведення, в свою чергу на останнього покладено процесуальний обов`язок спростувати підстави та предмет позову шляхом переконливого доведення існування обставин, якими він заперечує пред`явлені до нього вимоги. 
Проаналізувавши зібрані по справі докази, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність позивачем КП «Кременчукводоканал» існування заборгованості за послуги з водовідведення та постачання холодної води за період з 01.04.2017 по 30.11.2019, коли внаслідок не проходження лічильником чергової повірки, оплата за послуги підприємством почала обраховуватись за затвердженими в установленому порядку тарифами на одну особу, як про це просив у своїй заяві власник квартири ОСОБА_1 . 
Вказаних обставин відповідачем не спростовано. 
Так, матеріалами справи доводиться, що 18.03.2014 ОСОБА_1 звернувся до підприємства із заявою про проведення нарахування оплати за послуги з водопостачання та водовідведення на одну особу - піднаймача квартири, оскільки він як власник в ній не проживає та не зареєстрований. 
Твердження відповідача про те, що у належній йому квартирі ніхто не проживає, сам лічильник працює коректно, сантехнічне обладнання в квартирі відсутнє, що унеможливлює взагалі факт користування водою – жодним доказом по справі не доведено, фактично є лише поясненнями самої сторони, яка в даному випадку, всупереч положенням ст. 77 ЦПК України не виконала свого обов`язку по доведенню обставин, якими спростовуються заявлені вимоги. 
На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про те, що зазначені самим відповідачем в своїх усних поясненнях обставин підлягають спростуванню позивачем, а не навпаки - підлягають доведенню цією стороною як такі, що входять до предмету доказування. 
Безпідставне перекладання обов`язку по доведенню обставин, на які посилається відповідач, на сторону позивача, призвело до невірного вирішення спору, відтак судове рішення підлягає скасуванню, з поставленням по справи нового рішення про задоволення позовних вимог як цілком доведених та обґрунтованих. 
При вирішенні питання розподілу судових витрат, колегіям суддів виходить з того, що позивачем при подачі позову до суду першої інстанції було сплачено 2101 грн., свою апеляційну скаргу він оплатив судом збором в розмірі 3405 грн.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог у відповідності до ст. 141 ЦПК понесені витрати в сумі 5507 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кременчукводоканал"  задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 квітня 2021 року скасувати та хвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Кременчукводоканал" заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01.04.2017 року по 30.11.2019 року в сумі 3593,63 грн., індекс інфляції – 256,26 грн. та 3% річних - 154,40 грн., а всього 4004,29 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Кременчукводоканал" судовий збір сплачений при подачі позову та апеляційної скарги в розмірі 5507 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 липня 2021 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Хіль Л.М.