П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/5455/20	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії : 
судді-доповідача Стас Л.В..
суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,
за участю секретаря – Худика С.А.
за участю представника апелянта – Петрової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" (далі-Позивач, ТОВ "ДАРА-ЮГ") звернулось до адміністративного суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (далі-Відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№1458/1, 1458/3, 1458/7, №1458/9, 1485/1, 1485/2, 1485/3, 1485/4, 1485/5, 1485/6, 1485/7, 1485/8, 1485/9, 1485/10, 1592/2, 1592/3, 1733/4, 1733/5, 1567/1, 1567/2, 1567/3, 1858/3, 1858/5, 1897/1, 1897/2, 1897/3, 1944/1, 1944/2, 1944/3, 1944/4 та зобов`язання відповідача продовжити позивачу на п`ять  років строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, посилаючись на  протиправність такої відмови та невідповідність вимогам  Закону України "Про рекламу" та постанови Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003р. "Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами".

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року -  в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, ТОВ "ДАРА-ЮГ", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 24 березня 2021 року – скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що Листи відповідача, якими відмовлено в продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, не містять правових підстав для відмови позивачу у продовженні дії дозволів. Чинним законодавством не передбачено право робочого органу відмовляти у продовженні дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, в зв`язку із порушенням рішень виконкому міської ради  у сфері відносини, пов`язаних з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.
У відзиві на апеляційну скаргу, Відповідач послався на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції. 
        
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.12.2008р. №15221020000018175 та займається наступними видами діяльності: Код   КВЕД  73.11 Рекламні агентства. 

       Позивач здійснює підприємницьку діяльність в сфері розміщення реклами на власних рекламних носіях на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, а саме: №№1458/1, 1458/3, 1458/7, №1458/9, 1485/1, 1485/2, 1485/3, 1485/4, 1485/5, 1485/6, 1485/7, 1485/8, 1485/9, 1485/10, 1592/2, 1592/3, 1733/4, 1733/5, 1567/1, 1567/2, 1567/3, 1858/3, 1858/5, 1897/1, 1897/2, 1897/3, 1944/1, 1944/2, 1944/3, 1944/4.

      Позивач із заявами від 22.05.2018 р. №8, від 28.01.2019 р. №01, від 14.03.2019 р. № 02, №03, від 06.05.2019 №05, від 08.08.2019 р. №07, від 08.10.2019 р. №10, від 20.12.2019 р. №12, від 13.02.2020р. №04, від 18.03.2020 р. №05, від 19.08.2020 р. №11 звертався до відповідача про продовження дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№1458/1, 1458/3, 1458/7, №1458/9, 1485/1, 1485/2, 1485/3, 1485/4, 1485/5, 1485/6, 1485/7, 1485/8, 1485/9, 1485/10, 1592/2, 1592/3, 1733/4, 1733/5, 1858/3, 1858/5, 1897/1, 1897/2, 1897/3, 1944/1, 1944/2, 1944/3, 1944/4.

     Департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради Листами від 08.07.2019 р. №18-237, від 01.04.2019 р. №17-1153, від 29.11.2019 р. №17-3130, від 15.01.2020 №17-5281, від 08.08.2019 р. №17-1859 та №17-2144 відмовив у продовженні термінів дії вищезазначених дозволів, у зв`язку з порушенням позивачем вимог рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.05.2015р. №496 “Про затвердження містобудівних вимог по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві”, від 14.07.2014р. №587 “Про організаційні заходи щодо проектування тролейбусної лінії у Корабельному районі”, від 22.03.2019р. №264 “Про затвердження комплексної схеми розміщення рекламних засобів по пр. Мира”, також недотримання норм ДБН В2.3-5:2018 “Вулиці та дороги населених пунктів” та ДСТУ 3587-97 “Автомобільні дороги, вулиці та залізнодорожні переїзди”.

      Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

    Суд першої інстанції, розглянувши позов по суті, виходив з правомірності дій Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради щодо відмови позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами. 

    Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку. 

     Як вбачається з матеріалів справи, Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 400/4716/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, зобов`язання вчинити певні дії, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" повернуто позивачеві на підставі п. 2 ч. 4 ст.  169 ( позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання). 

      З тексту Ухвали встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" звернулось до адміністративного суду з позовом  до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради  про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами; зобов`язання вчинити певні дії.

     Ухвалою суду від 02.11.2020р. позовну заяву ТОВ "ДАРА-ЮГ" залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, а саме необхідно надати: 1) копії рішень Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, на підставі яких відмовлено у продовженні строку дозволів: № 1485/4, № 1485/5, № 1485/10, № 1592/2,  № 1592/3, 1567/1, № 1567/2, № 1567/3, 1944/1, № 1944/2, № 1944/3, № 1944/4; 2) документ про сплату судового збору відповідно до кількості рішень, на підставі яких відмовлено  ТОВ "ДАРА-ЮГ" у продовженні строку дії дозволів, та з урахуванням сплачених 2102 грн.; 3) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду  та докази  поважності причин його пропуску.

     16.11.2020 представником позивача надано заяву про відкликання позовної заяви.

     27 листопада 2020 року з цим самим позовом ТОВ "ДАРА-ЮГ" звернулося до суду повторно, про визнання протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради щодо відмови позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами №№1458/1, 1458/3, 1458/7, №1458/9, 1485/1, 1485/2, 1485/3, 1485/4, 1485/5, 1485/6, 1485/7, 1485/8, 1485/9, 1485/10, 1592/2, 1592/3, 1733/4, 1733/5, 1567/1, 1567/2, 1567/3, 1858/3, 1858/5, 1897/1, 1897/2, 1897/3, 1944/1, 1944/2, 1944/3, 1944/4 та зобов`язання відповідача продовжити позивачу на 5 років строк дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами (справа №400/5455/20 , яка зараз переглядається апеляційним судом).  

     Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року позовна заява залишена без руху, якою, зокрема,  позивачеві запропоновано надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску для звернення до суду з позовом щодо оскарження рішень Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради, на підставі яких відмовлено позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, в межах шестимісячного строку на оскарження рішень відповідача.

      На виконання Ухвали суду від 01 грудня 2020 року, позивачем надано заяву про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом, в якій зазначено, що 14.12.2020 року, представником ТОВ "ДАРА-ЮГ"  від Відповідача отримано відповідь на адвокатський запит щодо надання копій рішень, на підставі яких ТОВ "ДАРА-ЮГ" відмовлено у продовженні строку дозволів, та надано копії відповідних листів, в яких міститься така відмова. Тому, саме з моменту отримання такої відповіді, позивачу стало відомо про порушення його прав. 

        Ухвалою  Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року – відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 

       Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого  висновку. 
           Колегія суддів встановила, що одним із спірним питань, що належало вирішити суду першої інстанції, яке підлягало першочерговій оцінці, було наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. 

    Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у справі № 400/4716/20 та у справі, що розглядається апеляційним судом є відмова суб`єкта владних повноважень, викладена у  Листах від 08.07.2019 р. №18-237, від 01.04.2019 р. №17-1153, від 29.11.2019 р. №17-3130, від 15.01.2020 №17-5281, від 08.08.2019 р. №17-1859 та №17-2144 у продовженні строку дії на розміщення зовнішньої реклами. 
    Тому, на думку колегії суддів, у вказаних адміністративних справах позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами ( справа № 400/4716/20 ) та визнання протиправними дії щодо відмови у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами ( справа № 400/5455/20) пов`язані тотожністю предмета позову та аналогічним обґрунтуванням позову, що можна вважати тими ж самими позовними вимогами.

      Вказані обставини свідчать про те, що ще в листопаді 2020 року, позивач був обізнаний щодо вчинення відносно нього протиправних, на його думку, дій Відповідача щодо відмови у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, які оскаржив в судовому порядку ( справа № 400/4716/20). 

      Як вбачається з матеріалів справи, всі Листи відповідача, які містять відмову у продовженні строку дії дозволу, датовані 2019 роком, останній з них - 15.01.2020р. №17-5281, що свідчить про те, що строк на оскарження цих рішень у позивача закінчився 15.07.2020р.  

       На це вказував і представник позивача в заяві про поновлення строку для звернення до адміністративного суду від 23.11.2020 року ( а.с. 6-7).  
      Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції в Ухвалі від 12 січня 2021р. та у Рішенні від 24 березня 2021р. не надав жодної правової оцінки питанню дотримання позивачем строку звернення до суду, попри те, що означені вимоги щодо надання доказів поважності причин пропуску позивачем звернення до суду, були зазначені в Ухвалі суду від 01 грудня 2020 року про залишення позовної заяви без руху. 
      Відповідно  до  частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
      Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
     Право на  звернення до суду  не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для  звернення до суду,  якими чинне законодавство обмежує  звернення до суду за  захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці  строки  обмежують  час,  протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
      Рішенням Конституційного  Суду  України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати  строк звернення до суду,  що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ  до  правосуддя.
     Положеннями статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах  строку звернення до  адміністративного  суду,  встановленого цим Кодексом або іншими законами.
       Для  звернення до  адміністративного  суду за  захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний  строк,  який, якщо не встановлено інше, обчислюється  з  дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
     Згідно  з  частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску  позивачем строку звернення до  адміністративного  суду  буде виявлено  судом  після відкриття провадження в адміністративній справі і  позивач  не заявить про поновлення пропущеного  строку звернення до  адміністративного  суду,  або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані  судом  неповажними,  суд  залишає позовну заяву без розгляду.
     Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що  суд  своєю ухвалою залишає позов без розгляду  з  підстав, визначених частинами третьою і четвертою статті 123 цього Кодексу.
      За  загальним правилом, перебіг  строку  на  звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або  могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.  Незнання  про порушення  через байдужість  до  своїх прав або  небажання дізнатися  не  є поважною причиною  пропуску  строку звернення до суду.
      Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює  суд  і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися  до  виконання своїх обов`язків.  Строки звернення до адміністративного суду з позовом  обмежують  час,  протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся  до суду за  вирішенням спору, відносини стають стабільними.
      Поважними причинами  слід розуміти лише  ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто  не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним  позовом,  пов`язані  з  дійсно істотними обставинами,  перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне  звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
     Питання поважності причин пропуску  строку звернення до суду  є оціночним і залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. 
       Причина пропуску  строку звернення до суду  може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом  строк;  2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила  строк;  3)ця причина виникла протягом  строку,  який  пропущено;  4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
      Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась  з  адміністративним  позовом,  пов`язані  з  дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
      Отже, поновленню підлягають лише порушені  з  поважних причин процесуальні строки,  встановлені законом.
      Будь-яких вагових аргументів щодо поважності причин несвоєчасного звернення позивачем не наведено, що свідчить про пасивний характер його поведінки та відсутність об`єктивних перешкод у доступі до судових послуг.
      Разом  з  тим, у постанові від 02 березня 2021 року у справі № 560/1425/19 Верховний  Суд  зауважує, що частиною другою статті 122 КАС України  чітко визначено момент,  з  яким  пов`язано початок відліку  строку  звернення до  адміністративного  суду,  а саме  з  дня, коли  особа дізналась або  повинна була дізнатися  про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
      Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
     Отже, доводи позивача,  що  строк звернення до суду  слід було обчислювати  з  дати ознайомлення  позивача з  оскаржуваними документами про відмову у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, наданими Відповідачем на запит адвоката, а не  з  дати коли він дізнався або повинен був дізнатися про такі рішення, є безпідставними.
     Відтак,  строк  подання позовної заяви був пропущений через відсутність максимальних зусиль  позивача  і належної старанності щодо реальної обізнаності  з  фактами порушення своїх прав, свобод та інтересів, внаслідок отримання відмови на розміщення реклами.
      Крім того, вирішення питання щодо дотримання  позивачем строку звернення до суду з  адміністративним  позовом  не ставиться в залежність від порядку отримання копій рішень суб`єкта владних повноважень, а вирішується  з  огляду на факт, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права.
      Отже, у спірних правовідносинах позивач знаходився у стані повної правової визначеності, коли, маючи відповідний досвід підприємницької діяльності в сфері розміщення реклами на власних рекламних носіях на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, не міг не усвідомлювати юридичних наслідків щодо пропущення ним строку звернення до суду з позовом щодо оскарження відмови Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради у наданні дозволу на розміщення реклами. 
     Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») передбачено, що кожен має право на розгляд його справи  судом.
      У справі Європейського  суду з  прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на  звернення до суду  не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на  звернення до суду за  захистом порушених прав. У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський  суд  зазначив про те, що  строки  позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
      Європейський  суд з  прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні  строки (строки  позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського  суду  у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
      Таким чином, право особи на  звернення до суду  не є необмеженим.
      Отже, враховуючи те, що  позивачем   пропущений встановлений законом  строк звернення до суду  із цими позовними вимогами і належних обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску  строку звернення до суду з  цим  позовом позивачем  не наведено і не доведено, колегія суддів вказує на відсутність поважних причин для поновлення  строку звернення до суду  і про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, відповідно  до  вимог статті 123 КАС України.
      Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. 
      Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 319 КАС України).  
      Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
      Відповідно до ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення, суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
       Керуючись ст.ст. 308, 315, 319, 321, 325 КАС України, суд,  – 
                                                          ПОСТАНОВИВ: 
       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" - задовольнити частково. 

      Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати. 

     Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРА-ЮГ" - залишити без розгляду. 
  
      Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

     Дата складення повного судового рішення 05.08.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.