Номер провадження: 22-ц/813/2331/21 
Номер справи місцевого суду: 520/10262/17
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 520/10262/17
Номер провадження: 22-ц/813/2331/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),
- суддів - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи: 
- позивач - ОСОБА_1 ,
- відповідач - Акціонерне товариство «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, про визнання дій протиправними, визнання факту відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію, стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на рішення Київського районного суду міста Одеси, ухваленого у складі судді Калашнікової О.І. 10 вересня 2020 року, повний текст рішення складений 14.09.2020 року, -
встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 207 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати протиправними дії відповідача, в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати за електропостачання без урахування пільг, які поширюються на позивача - інваліда війни 2 групи та на його повнолітніх дітей, батька-пенсіонера, які проживають разом з пільговиком; 2) визнати права інваліда війни 2 групи ОСОБА_1 та всіх членів його сім`ї , а саме - дружини, сина 1998 року народження, батька дружини, 1933 року народження, які проживають разом з позивачем на пільгу щодо оплати електропостачання в розмірі 100% знижки плати в межах середніх норм споживання, що встановлена пунктом 5 частини 1 і частиною 2 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 3) визнати відсутність у позивача заборгованості перед АТ «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, по оплаті послуги з постачання електричної енергії в розмірі - 2 578,98 грн. станом на 01.07.2017 року; 4) стягнути з відповідача на користь позивача надмірно сплачені за послуги з електропостачання - 285,26 грн..
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26 липня 2012 року визнано порушення прав ОСОБА_1 , як пільговика і як споживача, діями ПАТ «ЕК Одесаобленерго». З енергопостачальника стягнуто на користь споживача ОСОБА_1 переплачені ним грошові кошти в сумі - 259,68 грн. при розрахунку за надану йому електроенергію. На рішення Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року, яким було встановлено відсутність у ОСОБА_1 станом на 12.08.2014 року боргу по оплаті послуги з електропостачання. 
До позову ОСОБА_1 надав квитанції про оплату послуг з електропостачання за період - серпень 2014 року - червень 2018 року, розрахунки кількості спожитої електроенергії та її вартості відповідно до тарифів та з урахуванням пільг з оплати послуги як самого споживача-пільговика так і членів його родини. ОСОБА_1 з метою досудового вирішення спору неодноразово звертався з відповідними письмовими заявами до керівництва як Південного РЕМ так і АТ «Одесаобленерго». Письмові відповіді відповідача (і керівництва структурного підрозділу) свідчать про відмову у задоволенні заяв. 
Позивач також надав копії судових рішень Верховного Суду по аналогічних спорах, що випливають з правовідносин з оплати комунальних послуг пільговиками (Т. 1, а. с. 2 - 26).
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заявою паро збільшення розміру позовних вимог та просить: 1) визнати протиправними дії відповідача, в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати позивачу з електропостачання без урахування пільг, які поширюються на позивача - інваліда війни 2 групи та на його повнолітніх дітей, батька-пенсіонера, які проживають разом з пільговиком; 2) визнати права інваліда війни 2 групи ОСОБА_1 та всіх членів його сім`ї , а саме - дружини, сина 1998 року народження, батька дружини, 1933 року народження, які проживають разом з позивачем на пільгу з електропостачання в розмірі 100% знижки плати в межах середніх норм споживання, що встановлена пунктом 5 частини 1 і частиною 2 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 3) визнати відсутність у позивача заборгованості перед АТ «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, по оплаті послуги з постачання електричної енергії в розмірі - 3 958,80 грн. станом на 05.03.2018 року; 4) стягнути з відповідача на користь позивача надмірно сплачені за послуги з електропостачання - 285,26 грн. (Т. 1, а. с. 141 - 143).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву представник АТ «Одесаобленерго» зазначає, що позов не визнає. Вказує, що АТ «Одесаобленерго» здійснює розрахунки вартості за електроенергією зі споживачами, виключно у відповідності до вимог, порядку та розмірів, передбаченими нормативними актами, що регулюють дані питання і застосовує пільги по оплаті за спожиту електричну енергію, при наявності відповідних документів у споживача. Підставою виникнення заборгованості у позивача стала неповна оплата ним за спожиту електричну енергію у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 невірно розраховує суму до оплати за спожиту електроенергію (Т. 1, а. с. 97 - 105).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати ОСОБА_1 за постачання електричної енергії без урахування пільг, визначених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інваліда війни 2-ї групи та членів його сім`ї.
Визнано відсутність заборгованості у позивача ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж, по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі - 4 639 грн. 80 коп., станом на 30 червня 2018 року.
Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) - 4 639 грн. 80 коп..
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач, як інвалід 2 групи, та члени його сім`ї мають право на 100%-ву знижку з оплати за користування житлом (квартирна плата) та 100%-ву знижку плати за користування комунальними послугами в межах норм, передбачених чинним законодавством, що прямо передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Т. 2, а. с. 51 - 56).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» просить рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог скасувати. Ухвали в цій частині нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. Також просить стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги 

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що у ході розгляду справи позивачем було подано дві заяви про збільшення позовних вимог від 12.03.2018 року та від 21.09.2018 року.
Про те ухвалою суду від 25.09.2018 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 21.09.2018 року повернуто заявнику без розгляду, оскільки вона подана з порушенням вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 193 ЦПК України. Апелянт зауважує, що в рішенні суду було безпідставно розглянуто по суті вимоги позивача, які викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 21.09.2018 року.
Акціонерне товариство «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» посилається на те, що позивачем було вибрано не вірний спосіб захисту. Вимоги про визнання противоправними дій відповідача не призводять до поновлення порушеного права позивача та у разу їх задоволення не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
Суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача суму у розмірі - 4 639,80 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів, що у позивача існувала переплата за невраховані на його думку пільги у розмірі - 4 639,60 гривень (Т. 2, а. с. 59 - 64).

2.6 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої залишити без змін.
ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції вірно визначив суму безпідставно стягнутих відповідачем коштів у розмірі - 4 639,80 гривень. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року (Т. 2, а. с. 128).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.11.2020 року справу призначено до розгляду у приміщенні у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 129).
16.08.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні адвокат Михальченко Надія Андріївна, діюча від імені Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

ОСОБА_1 з 2000 року по 2018 рік був споживачем електричної енергії, яка надавалась йому і членам його сім`ї АТ « Одесаобленерго» за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 проживав до червня 2018 року з родиною: дружина ОСОБА_2 - інвалід 2-ї групи з 27.05.2015 року, син - ОСОБА_3 , 1998 року народження до червня 2018 року - учень медичного училища №25, тесть - ОСОБА_4 інвалід 1-ї групи з 23.06.2016 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
ОСОБА_1 , як інвалід війни 2-ї групи, користується пільгою на оплату комунальних послуг у розмірі 100 % від діючого тарифу. Пільги, щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені п.4-6 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ним, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. 
Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року встановлено відсутність заборгованості по оплаті у ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію включено до 12.08.2014 року.
ОСОБА_1 наводить свій розрахунок вартості спожитої електроенергії. Так, за серпень 2014 року ним та його родиною спожито 465 кВт\г, з яких 125 кВт\г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт\г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт\г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт\г, а 340 - 250= 90 кВт\г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт\г = 29,00 грн. До сплати за місяць 88,25 грн., які позивач сплатив у встановлений законом строк, що підтверджується квитанцією на а.с.38.
Відповідач свій розрахунок оплати за спожиту електроенергію робить таким чином: за серпень 214 року позивачем спожито 460 кВт\г, з яких 250 кВт постачальник рахує за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\г = 59,25 грн., а 210 кВт\г - за тарифом 0,322 грн. = 67,66 грн. З 250 Квт\г постачальник відраховує пільгові 125 кВт\г, вартість яких складає 29,63 грн і загальна сума до сплати складає відповідно: 59,25 грн. + 67,66 грн. = 126,81 грн. - 29,63 грн. (пільгові) = 97,28 грн.
Між споживачем і постачальником електричної енергії виник спір щодо розрахунку вартості наданої і спожитої електроенергії за період з 01.08.2014 року по 31.07.2017 року (надалі позивач збільшив вимоги - по 30.06.2018 року).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).
У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
За положеннями ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами  через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до п. 19 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. П. 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостаальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Згідно до п. 22 Правил, оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником.
У відповідності до положень ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 має пільги з оплати комунальних послуг, в тому числі і послуг з електропостачання у розмірі 100% ліміту споживання щомісяця. Ліміт споживання встановлюється на законодавчому рівні і залежить від наявності у будинку електричних плит і централізованого постачання гарячої води.
 Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з електропостачання.
Конституційний суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999року зазначив, що під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони, за змістом пункту 6 статті 12 Закону України «соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої та п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; ведення з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги.
До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особовою складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновленні, народжені у шлюбі або позашлюбні.
Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей»), є та особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них, поміж інших, належать студенти.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковими для виконання на всій території України всіма без винятку, а тому викладені в них положення та правові  позиції  мають  виконуватися без будь-яких додаткових  рішень та розпоряджень відповідних органів, яких вони стосуються.
Відповідно до положень закону (в т.ч. ст. 64 ЖК України) та з урахуванням зазначеного Рішення КС України, стосовно даної справи під членом сім`ї позивача як суб`єкта права на пільги слід розуміти особу, яка перебуває з ним у кровному (родинному) або шлюбному зв`язку та постійно проживає з ним, що узгоджується і з відповідними нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Пунктом 2.2 Порядку застосування тарифів на електроенергію (затверджений Постановою НКРЕ 23.04.2012 року №498) передбачено «норми споживання електричної енергії населенням, установлені законодавством, у межах яких надаються пільги та субсидії населенню, застосовуються до обсягів електричної енергії, спожитої від 0 квт\год до встановленої норми.
Так, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» спрямований на захист ветеранів війни, одним з його основних завдань є надання їм пільг, переваг та інших соціальних гарантій, пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни та членів їх сімей, не можуть бути скасовані без рівноцінної їх заміни, нормативні акти органів державної влади та місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними (ст. ст. 1, 2 Закону).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам законодавства.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти за послуги з електропостачання, за наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 19 березня 2018 року звернувся із заявою про збільшення позовних вимог.
Також 25.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про визнання дій неправомірними і зобов`язання вчинити певні дії було повернуто заявникові.
Суд першої інстанції посилався на порушення вимог ч.1 ст.193 ЦПК України, а саме відповідач має право пред`явити заяву про збільшення позовних вимог у строк для подання відзиву. 
Так, відповідач надав відзив на позовну заяву 17.01.2018 року під час підготовчого судового засідання, 17.01.2018 року у судовому засіданні суд ухвалив продовжити підготовче судове засідання до 21.03.2018 року.
ОСОБА_1 надав заяву про збільшення позовних вимог від 25.09.2018 року на стадії розгляду справи по суті.
Отже, з вищенаведеного виходить, що суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні суду про прийняття від позивача двох заяв про збільшення позовних вимог. 
Колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в межах заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2018 року.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апеляційної скарги про безпідставність розгляду по суті вимоги позивача, які викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 21.09.2018 року та доводи щодо безпідставного стягнення з відповідача суму у розмірі - 4 639,80 грн., колегія судді приймає, оскільки ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2018 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог було повернуто заявникові.
Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2018 року ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на користь позивача надмірно сплачені за послуги з електропостачання у розмірі - 285,26 грн..
До позову ОСОБА_1 надав квитанції про оплату послуг з електропостачання за період серпень 2014 року - червень 2018 року, розрахунки кількості спожитої електроенергії та її вартості відповідно до тарифів та з урахуванням пільг з оплати послуги як самого споживача-пільговика так і членів його родини. 
Суд першої інстанції, дослідивши письмові докази обґрунтовано вважав, що твердження представника відповідача щодо методики розрахунку вартості спожитої електроенергії не відповідає Правилам, постановам НКРЕ № 343 від 17 березня 2011р. і №497 від 23 квітня 2012р. що було вже встановлено рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року по справі між тими ж самими сторонами, щодо таких же правовідносин, але за інший період часу. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України «обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом».
За серпень 2014 року ним та його родиною спожито 465 кВт\г, з яких 125 кВт\г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт\г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт\г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт\г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт\г, а 340 - 250= 90 кВт\г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт\г = 29,00 грн. До сплати за місяць 88,25 грн., які позивач сплатив у встановлений законом строк, що підтверджується квитанцією на а.с.38.
Відповідно наданого ОСОБА_1 розрахунку вбачається, що надмірно сплачені кошти за послуги з електропостачання становить - 285,26 грн..
Інші доводи апеляційного скарги не заслуговують на увагу, оскільки не мають наслідком задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеними вимоги позивача щодо відсутності у нього заборгованості в розмірі - 3 958 грн. 80 коп. по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 05.03.2018 року і щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів за надмірно сплачених за послуги з електропостачання у розмірі - 285,26 грн..

3.5 Чи були і ким порушенні, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

АТ «Одесаобленерго» не застосував пільги на оплату електроенергії спочатку щодо члена сім`ї пільговика - тестя ОСОБА_4 , 1933 року народження, який сам був інвалідом 1 групи загального захворювання, а надалі щодо сина - ОСОБА_3 , 1998 року народження, який після досягнення повноліття до червня 2018 року був учнем медичного училища з денною формою навчання, чим порушив вимоги ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

3.6 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є частково обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме - в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти за послуги з електропостачання.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти за послуги з електропостачання, а саме стягнути - 285,26 грн.. В решті рішення необхідно залишити без змін.
Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Оскільки висновки суду першої інстанції не у повні мірі відповідають правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

3.6. Розподіл судових витрат

При зверненні до суду з позовною заявою у 2017 році ОСОБА_1 повинен був сплатити судовий збір за подання позову у розмірі - 2 598,40 грн. (за три немайнові та одну майнову вимоги). Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.04.2009 року ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи (Т. 1, а. с. 27) та на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від спалити судового збору.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року не було здійснено розподіл судових витрат.
Відповідно до вимог п. п. 1.6.1 ч. 2, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (у редакції на день подачі апеляційної скарги), розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. 
Акціонерне товариство «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» при звернені до суду з апеляційної скаргою сплатило судовий збір у розмірі - 2 880,00 грн., що підтверджується платіжним доручення №10230575 від 09.10.2020 року (Т. 2, а. с. 65).
Апелянтом не в повному обсязі сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.
Таким чином, сума судового збору за подання апеляційної скарги для сплати становить - 3 897,6 грн.= 2 598,40 грн. х 150%. З метою додержання вимог п. п. 1.6.1 ч. 2, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI Акціонерному товариству «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» необхідно доплатити судовий збір у сумі - 1 017,60 грн..
Таким чином, необхідно стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» судовий збір за подання позову на користь держави у розмірі - 1 948,8 грн.. 
Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» судовий збір за звернення з апеляційною скаргу на користь держави у розмірі - 1 017,60 грн..
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (6,15%), у розмірі - 239,70 грн. = 3 897,6 грн. х 6,15 %. 
Підлягає стягненню з держави на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» судові витрати у розмірі - 239,70 грн..
Отже, враховуючи взаємозалік судового збору, підлягає стягненню з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на користь держави у розмірі - 2 726,7 грн..

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року - змінити в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання.

Визнати відсутність заборгованості у позивача ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 3958 грн. 80 коп. станом на 05 березня 2018 року.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» (код ЄДРПОУ 00131713, м.Одеса65031 вул. Миколи Боровського,26-Б) на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 26 коп.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Здійснити остаточний перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» (код ЄДРПОУ 00131713, м.Одеса65031 вул. Миколи Боровського,26-Б) на користь держави судовий збір у розмірі - 2 726 (дві тисячі сімсот двадцять шість) гривень 70 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 01 вересня 2021 року.

Головуючий суддя:                                        А. П. Заїкін

Суддів                                                         О. В. Князюк
                                                                       
                                                               О. М. Таварткіладзе