ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року                                                                             Справа №906/498/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

Представники сторін в судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на ухвалу господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі № 906/498/21 (суддя Тимошенко О.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5" 
про забезпечення позову по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5" 
до  Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області   
про визнання договору дійсним, укладеною додаткову угоду та зобов`язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. задоволено заяву  Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5" про забезпечення позову у справі  №906/498/21.
Заборонено Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області вчиняти будь-які дії щодо проведення публічної закупівлі послуг: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Друга Народицька до вул. Садова Алея в с. Оліївка), в тому числі укладати договір із переможцем публічних закупівель за результатом їх проведення.
Зазначено, що ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" зі строком пред`явлення до виконання до 27.05.2024 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5" (10001, м. Житомир, вул.С.Параджанова,125; код 42292396).
Боржник: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області (12402, Житомирський район, с.Оліївка, вул.Леоніда Ступницького,68; код 04348409).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про забезпечення позову. Стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що визначений судом спосіб забезпечення позову, фактично призводить до зупинення процедури закупівлі.
Апелянт вважає, що заборона укладати або виконувати договір може зупинити ремонт дороги, суперечить інтересам громади. Виконання таких робіт є терміновим і не може чекати, поки суд вирішить спір.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав врахувати право відповідача відмовитись від Договору про закупівлю №248/ш від 13.11.2020 р. на підставі ч.4 ст. 849 Цивільного кодексу України, безумовне право відмови від договору, що протирічить вимогам позивача щодо визнання дійсним Договору про закупівлю № 248/ш від 13.11.2020 р. та укладеною Додаткову угоду №1 від 13.04.21 до договору №248/111 та робить позов безперспективним. 
Забезпечення безперспективного позову шляхом заборони Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області вчиняти будь-які дії щодо проведення публічної закупівлі послуг, в тому числі укладати договір із переможцем публічних закупівель за результатом їх проведення - є перешкоджанням здійснення повноважень органу місцевого самоврядування в інтересах територіальної громади.
Враховуючи вище викладене апелянт вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі №906/498/21 є протиправною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права.
Одночасно скаржник просив поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропущеного строку скаржник посилався на ст. 256 ГПК України.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 поновлено строк на подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на ухвалу господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 у справі №906/498/21 та призначено її до розгляду на 13 липня 2021, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
12.07.2021 від представника позивача надійшов лист в якому просить проводити судове засідання без його участі, у зв`язку з перебуванням з 12.07.2021 по 25.07.2021 у відпустці.
Також, у вказаному листі представник позивача просить врахувати, що Оліївська сільська рада направила ТОВ "Шляхбуд-5" (вул. Параджанова, 125. м. Житомир) лист №1070/01-17/21 "Про відмову від договору про закупівлю", в якому повідомила про відмову від договору про закупівлю №248/ш від 13.11.2020 р. на підставі ч.4 ст. 849 ЦК України. 
А тому, договір про закупівлю №248/ш від 13.11.2020 р. є припиненим на підставі ч.4 ст. 849 ЦК України. 
Отже, позов поданий ТОВ "Шляхбуд-5" до  Оліївської сільської ради втратив предмет розгляду, тому і забезпечення даного позову є безпідставним.

13.07.2021 від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату.
В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що він не отримував копії апеляційної скарги Оліївської сільської ради, у зв`язку з чим просить перенести розгляд справи, призначений на 13.07.2021 та зобов`язати Оліївську сільську раду направити на адресу ТОВ "Шляхбуд-5" копію апеляційної скарги.

В судове засідання 13.07.2021 представники позивача та відповідача не з`явились.

Розглянувши заяву позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що згідно опису вкладення у цінний лист та квитанції №1003143056301 від 08.06.2021 вбачається, що апеляційну скаргу з додатками було направлено ТОВ "Шляхбуд-5" за адресою м. Житомир, вул. С. Параджанова, 125, вище зазначена адреса зазначена позивачем у позовній заяві.
Згідно витягу з ЄДРПОУ місцезнаходженням юридичної особи ТОВ "Шляхбуд-5" є м. Житомир, вул. С. Параджанова, 125.
Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).
За приписами ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").
Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").
Подаючи до суду заяву про відкладення розгляду справи, заявник жодним чином не обґрунтовує необхідність такого відкладення, з метою вчинення будь-яких процесуальних дій, що потребують особистої його явки в судове засідання. Одночасно, заявник мав достатньо часу для подання до суду всіх необхідних доказів в підтвердження обґрунтованості своїх заперечень.
Отже, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі відповідача, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення його про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, Позивачем - Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5"  пред`явлено позов про визнання дійсним договору №248/Ш від 13.11.2020 про визнання укладеною Додаткову угоду №1 від 13.04.2021 до договору №248/Ш; про спонукання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області виконати умови п.6.1.5 договору №248/Ш шляхом надання дозвільної та іншої договірної документації, зокрема, проектно-кошторисну документацію та доказ повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 
Позов мотивований тим, що між сторонами укладено договір, за яким позивач зобов`язався на замовлення відповідача виконати роботи по ремонту дорожнього покриття, а відповідач зобов`язався надати проектну кошторисну документацію та повідомити відповідні органи про початок виконання будівельних робіт. 
Однак позивач в зв`язку з погодними умовами та в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань не мав можливості виконати умови договору в зв`язку з чим звернувся до відповідача з проханням укласти додаткову угоду, якою змінити строк виконання робіт, на що відповідач повідомив про розірвання договору.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.05.2021 відкрито провадження у справі №906/498/21 та призначено підготовче судове засідання на 29.06.2021.
25.05.2021 до Господарського суду Житомирської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхбуд-5" про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо проведення публічної закупівлі послуг: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Друга Народицька до вул.Садова Алея в с.Оліївка), в тому числі укладати договір із переможцем публічних закупівель за результатом їх проведення.
Заява обґрунтована тим, що за наслідком проведення публічної закупівлі, буде укладений договір з іншим контрагентом на ті саме роботи, тому в разі невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист прав позивача.
Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, додані до неї документи та матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про її задоволення та заборонив Оліївській сільській раді Житомирського району Житомирської області вчиняти будь-які дії щодо проведення публічної закупівлі послуг: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Друга Народицька до вул.Садова Алея в с.Оліївка), в тому числі укладати договір із переможцем публічних закупівель за результатом їх проведення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставина, якою позивач обґрунтовує заяву про вжиття заходів забезпечення позову, пов`язана з обставинами справи. В разі проведення процедури закупівлі та укладення договору з іншою особою призведе до неможливості захисту прав позивача, якщо суд визнає їх порушеними. Також невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до збитків для потенційного переможця аукціону, який добросовісно сподівається на отримання прибутку. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вжиття заходів забезпечення позову має вирішуватись із урахуванням засад (принципів) господарського судочинства.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
За висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 908/1310/19.
Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 25.05.2020 у справі № 910/15637/19).
Згідно зі ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому, під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок з доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому покладається саме на заявника.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між сторонами укладено договір, за яким позивач зобов`язався на замовлення відповідача виконати роботи по ремонту дорожнього покриття, а відповідач зобов`язався надати проектну кошторисну документацію та повідомити відповідні органи про початок виконання будівельних робіт. Однак позивач в зв`язку з погодними умовами та в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань не мав можливості виконати умови договору в зв`язку з чим звернувся до відповідача з проханням укласти додаткову угоду, якою змінити строк виконання робіт, на що відповідач повідомив про розірвання договору.
Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач надав роздруківку сторінки веб-сайту https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-05-14-004524-c (достовірність якої перевірена судом), з якої вбачається, що відповідач подав заявку на закупівлю робіт "Капітальний ремонт дорожнього покриття по вул. Друга Народицька до вул. Садова Алея в с. Оліївка Житомирського району Житомирської області (45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація)", тобто тих самих робіт, які за умовами укладеного між сторонами договору має виконувати позивач. Початок аукціону визначено 31.05.2021.
Колегія суддів вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову, пов`язана з обставинами справи, оскільки в разі проведення процедури закупівлі та укладення договору з іншою особою призведе до неможливості захисту прав позивача, якщо суд визнає їх порушеними. 
Окрім того, невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до збитків для потенційного переможця аукціону, який добросовісно сподівається на отримання прибутку. 
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі №906/498/21 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі №906/498/21 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі №906/498/21 залишити без змін.  
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Житомирської області від 27.05.2021 р. у справі №906/498/21 №906/498/21 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "14" липня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Демидюк О.О. 

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.  

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.