Єдиний унікальний номер 235/1304/21 
Номер провадження 22-ц/804/1649/21        

                                                                ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/1304/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, (суддя Бородавка К.П.), 

     В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду з  позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ШУ «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь у відшкодування моральної шкоди 131365 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.11.2000р. по 31.08.2016р.  з повним робочим днем в шахті; 05.09.2016 наказом №1295 його звільнено за ст.40 п.2 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній посаді внаслідок стану здоров`я. Вказує, що в умовах впливу шкідливих факторів він пропрацював 14 років 08 місяців 21 день; за час роботи в шкідливих умовах набув два професійних захворювання, а саме: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, легким парезом правої ступні, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт II ст. фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, JIH І-ІІ (першого-другого) ст.; захворювання професійні, встановлені вперше. Також є і супутні діагнози: остеохондроз шийного відділу хребта з синдромом вертебробазилярної недостатності та цервікалгією, гіпертонічна хвороба II ст., ст.2, СН 0 ст. ризик 3, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху І ст. (перший ст.) - за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Н 90.3).
Також зауважує, що за висновками МСЕК від 07.05.2020 при первинному огляді йому встановлено за сукупністю 65% втрати професійної працездатності довічно, визначена потреба у наданні медичної та соціальної допомоги, він визнаний інвалідом третьої групи за профзахворюваннями довічно. Стверджує, що ушкодженням здоров`я йому спричинено моральну шкоду, яка відповідачем не відшкодована. Моральна шкода полягає в тому, що у зв`язку із працею у шкідливих умовах він став інвалідом у віці 38 років, втратив 65% професійної працездатності, у нього виявлено два професійних, а також супутні захворювання; він тривалий час знаходився на лікуванні та обстеженні, потребує постійного спостереження у невролога та пульмонолога, медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Фізичний біль носить постійний характер, він став роздратованим, не може реалізувати свій звичний уклад життя, порушився сон, почуває себе неповноцінною людиною, тому що обмежений у виконанні роботи у певних умовах, а міг би ще працювати, в більшій мірі забезпечувати свої потреби та потреби своєї сім`ї; наявна задуха, з`явилися здавлюючі, пекучі болі за грудною клітиною, йому протипоказана важка фізична праця, робота в підземних умовах. 
Вказані обставини впливають на якість життя позивача та спричиняють моральні страждання, які він оцінює в 131365 грн., виходячи з прожиткового мінімуму на 2021 та відсотків втраченої працездатності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з професійним захворюванням 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн (сума зазначена з урахуванням обов`язкових податків та зборів). В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
  Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір в розмірі 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив, з того, що факт установлення позивачу професійних захворювань, внаслідок якого його професійна працездатність втрачена на 65% безстроково, що виникло через тривалу роботу у відповідача в умовах дії шкідливих виробничих факторів, що підтверджується Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) та не спростовано відповідачем, встановлення позивачу 3 групи інвалідності довічно, визначення потреби у медичному та санаторно-курортному лікуванні, наявність протипоказань важкої фізичної праці та роботи в підземних умовах, незручності, які позивач зазначає внаслідок отриманих професійних захворювань, свідчить про перенесення позивачем моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, вказує на заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди.
Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, наявність у позивача 65% втрати професійної працездатності, встановлення з 27.04.2020 третьої групи інвалідності безстроково, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, обмовлених захворюваннями, що носять професійний характер, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем в розмірі 131 365 грн., є завищеним та з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 50 000 грн. (сума зазначена з урахуванням обов`язкових податків та зборів відповідно до п. п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України). Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Шахтоуправління» «Покровське» просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути моральну шкоду у сумі 32 500 грн., в іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається, що зазначене рішення суду незаконне та необґрунтоване та прийнятим з порушенням норм посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Зокрема відповідач звертає увагу, що відповідачем не зафіксовано випадків порушення технологічних регламентів виробничого процесу з боку адміністрації підприємства, що могло б сприяти виникненню або розвиненню профзахворювання. За весь період роботи з ПРАТ «ШУ «Покровське» позивач жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці.
Вважають, що  позивачем не доведена неправомірність поведінки відповідача внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, наявність вин відповідача у виникненні профзахворювання, а також не наведено розрахунок суми шкоди.
Звертають, увагу на той факт, що рішення суду першої інстанції свідчить про невмотивоване не взяття судом до уваги наданих позивачем письмових доказів на підтвердження безпідставності вимог позивача та неоднаковість застосування норм матеріального права. При тотожних обставинах рішенням Красноармійського міськрайонного суду по справі № 235/1314/21 з ПРАТ «ШУ «Покровське» було стягнуто значно менш суму.
На думку апелянта,висновок МСЕК про відсоток втрати професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. 
Відповідач також зазначив, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичних документів, які б підтверджували перенесення позивачем негативних проявів стану його здоров`я.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач ОСОБА_1   надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, та правильно витлумачив ці норми. Просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається з трудової  книжки НОМЕР_1 позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах з 20.11.2000 по 31.08.2016, працюючи гірником підземним, гірником очисного забою 4-го розряду з повним робочим днем в шахті; звільнений наказом №1295ок від 05.09.2016 за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній посаді за станом здоров`я (а.с.8-9).
В період з 2016р. по 2020р. позивач перебував на стаціонарних лікуваннях з діагнозами - хронічний бронхіт ІІ ст., фаза загострення, рецидивуючий перебіг, дифузний пневмосклероз ЛН ІІ ст. - захворювання професійне; хронічна попереково-крижова радикулопатія в ст. загострення, зі стійким вираженим больовим, м`язово-тонічним, вираженим правобічним корінцевим синдромами, парезом правої стопи, вираженими статико-динамічними порушеннями, остеохондроз шийного відділу хребта, з протрузією дисків; вбачається наявність скарг позивача на постійні виражені болі, обмеження обсягу рухів у поперековому відділі хребта, що віддають у праву ногу, оніміння правої ноги, болі посилюються при ходьбі, на загальну слабкість, задишку, частий кашель (а.с.16-30).
22.11.2019 складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затверджений 22.11.2019 т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Поповим С.М., щодо причин виникнення у позивача: - хронічної попереково-крижової радикулопатії L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, легким парезом правої ступні, рецидивуючий перебіг; - хронічного бронхіту II ст., фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, JIH І-ІІ ст. (першого-другого ст.); наявний супутній діагноз - остеохондроз шийного відділу хребта з синдромом вертебробазилярної недостатності та цервікалгією; гіпертонічна хвороба II ст., ст.2, СН 0 ст., ризик 3; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (І ст.) (перший ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Н90.3) (п.14); стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів 14 років 08 місяців 22 дні (п.12); раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було (п.15); професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії (п.17); причина виникнення хронічного професійного захворювання - пил переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 52 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 81% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 134,8 Вт при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 64 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та перемішується - фактична величина 35 кг при нормативному значенні 30 кг; робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 74% зміни при нормативному значенні 30° - 25% зміни; нахили корпусу 160 разів за зміну, при нормативному значенні 100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 89дБА, при нормативному значенні 80дБЛ (п.18); за п.20 - у зв`язку з тривалою роботою ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо; за окремою думкою до вказаного акта, висловленою членом комісії розслідування ОСОБА_4 , враховуючи період роботи ОСОБА_1 на ПрАТ «ШУ «Покровське» та вплив на нього вищеперелічених шкідливих факторів в концентраціях та рівнях, що перевищують гранично допустимі, винною особою є роботодавець, який зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (вимоги ст.13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.10-15).
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК №416947 та довідкою МСЕК Серії 12ААА №090501 позивачу за результатом огляду встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням довічно; ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 65% з 27.04.2020 безстроково; рекомендовані заходи: медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.6-7).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга ПрАТ «ШУ «Покровське»  не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Як вбачається ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна вказаного позову складає 131 365, 00  грн., апеляційну скаргу суд розглядає без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні
Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні неоспорені обставини.
Відповідно до записів трудової книжки серії № НОМЕР_1 позивач з відповідачем перебував у трудових відносинах з 20.11.2000 по 31.08.2016, працюючи гірником підземним, гірником очисного забою 4-го розряду з повним робочим днем в шахті; звільнений наказом №1295ок від 05.09.2016 за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю робітника виконуваній посаді за станом здоров`я (а.с.8-9).
22.11.2019 складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затверджений 22.11.2019 т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області Поповим С.М., щодо причин виникнення у позивача: - хронічної попереково-крижової радикулопатії L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромами, легким парезом правої ступні, рецидивуючий перебіг; - хронічного бронхіту II ст., фаза затухаючого загострення, дифузний пневмосклероз, JIH І-ІІ ст. (першого-другого ст.); наявний супутній діагноз - остеохондроз шийного відділу хребта з синдромом вертебробазилярної недостатності та цервікалгією; гіпертонічна хвороба II ст., ст.2, СН 0 ст., ризик 3; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, початкові явища зниження слуху (І ст.) (перший ст.) за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Н90.3) (п.14); стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів 14 років 08 місяців 22 дні (п.12); раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було (п.15); професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - важкості праці та пилу фіброгенної дії (п.17); причина виникнення хронічного професійного захворювання - пил переважно фіброгенної дії, вугільно-породний при вмісті вільного діоксиду кремнію до 5% - фактична величина 52 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 81% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 134,8 Вт при нормативному значенні 90Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 64 Вт, при нормативному значенні 45Вт; маса вантажу, що підіймається та перемішується - фактична величина 35 кг при нормативному значенні 30 кг; робоча поза в нахиленому положенні більше 30° 74% зміни при нормативному значенні 30° - 25% зміни; нахили корпусу 160 разів за зміну, при нормативному значенні 100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 89дБА, при нормативному значенні 80дБЛ (п.18); за п.20 - у зв`язку з тривалою роботою ОСОБА_1 в умовах дії шкідливих виробничих факторів осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо; за окремою думкою до вказаного акта, висловленою членом комісії розслідування ОСОБА_4 , враховуючи період роботи ОСОБА_1 на ПрАТ «ШУ «Покровське» та вплив на нього вищеперелічених шкідливих факторів в концентраціях та рівнях, що перевищують гранично допустимі, винною особою є роботодавець, який зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (вимоги ст.13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.10-15).
В період з 2016р. по 2020р. позивач перебував на стаціонарних лікуваннях з діагнозами - хронічний бронхіт ІІ ст., фаза загострення, рецидивуючий перебіг, дифузний пневмосклероз ЛН ІІ ст. - захворювання професійне; хронічна попереково-крижова радикулопатія в ст. загострення, зі стійким вираженим больовим, м`язово-тонічним, вираженим правобічним корінцевим синдромами, парезом правої стопи, вираженими статико-динамічними порушеннями, остеохондроз шийного відділу хребта, з протрузією дисків; вбачається наявність скарг позивача на постійні виражені болі, обмеження обсягу рухів у поперековому відділі хребта, що віддають у праву ногу, оніміння правої ноги, болі посилюються при ходьбі, на загальну слабкість, задишку, частий кашель (а.с.16-30).
Факт наявності ушкодження здоров`я позивачу підтверджений довідкою до акта огляду МСЕК №416947 та довідкою МСЕК Серії 12ААА №090501, з якого вбачається, що позивачу за результатом огляду встановлена третя група інвалідності за професійним захворюванням довічно; ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 65% з 27.04.2020 безстроково; рекомендовані заходи: медикаментозне та санаторно-курортне лікування (а.с.6-7), виписками з медичної картки хворого, що дає підстави суду визнати факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.
Судом встановлено та підтверджується медичними документами, що внаслідок отриманих травм позивач відчуває фізичні болі, загальну слабкість. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне чи амбулаторне лікування, не має можливості вести активний спосіб життя, через отриманні проблеми зі здоров`ям він не має можливості допомагати по господарству своїм рідним. Такі обставини в сукупності викликають моральні страждання, які тривають значний час.
Отже, позивач внаслідок отриманої травми позбавлений можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань, ушкодження його здоров`я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя.
Суд встановив, що обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, які викладені в позовній заяві повністю підтверджуються наданими письмовими доказами.
При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керувався засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає                       ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховує глибину та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок отриманої травми, встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 65 %, характеру ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим він вимушений постійно проходити лікування, вважав за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., який вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого.
При вирішенні справи суд посилався на ч.1 і ч.3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст.ст. 153, 173, 237 -1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України та ст. 41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Рішення Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 та від 27 січня 2004 року № 1 – рн/2004, які регулюють спірні правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обґрунтовано частково задовольнив заявлений позов, стягнувши з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального права, апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані, та апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог з охорони праці.
Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, надані позивачем докази повною мірою вказують, що отримання позивачем трудового каліцтва та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах праці, що у свою чергу, призвело як до фізичних, так і до моральних страждань.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, життя і здоров`я людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Посилання ПрАТ «ШУ «Покровське» на те, що вина підприємства відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві відсутня , оскільки позивач свідомо прийняв на себе ризики роботи та не скаржився на умови праці є безпідставними.
Відповідно до частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Як роз`яснено в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок про відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Суд першої інстанції  правильно виходив із того, що факт спричинення моральної шкоди доведено. Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло  з моменту встановлення стійкої  втрати професійної працездатності, визначної висновком  МСЕК.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. 
Доводи апеляційної скарги, що висновок експертизи про підтвердження факту завдання  моральної шкоди, встановлення  причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом здоров`я позивача є помилковим та не є підтвердженням факту спричиненя моральної шкоди є помилковими.
Посилання в апеляційний скарзі на те, що розмір моральної шкоди є непідтвердженим, не відповідає засадам розумності є необґрунтованими, оскільки з врахуванням положень частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що ушкодженням здоров`я йому спричинена моральна шкода, він має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками травми та професійними захворюваннями, все це призвело до порушення звичайного способу його життя і потребує від нього додаткових зусиль для його організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, позивач відчуває  фізичний біль, вимушений проходити періодичні медичні обстеження, що обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан. Внаслідок вказаного, позивач відчуває свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими.
Судом враховуються також і ті обставини , що за станом здоров`я він тратив роботу, втрата працездатності позивачу встановлено безстроково, отже відновлення попереднього стану здоров`я вже неможливо.
Вказані позивачем обставини ПрАТ «ШУ «Покровське» належними та допустимими доказами у відповідності з вимогами статтей 76-81 ЦПК України не спростовано.
Апеляційний суд зазначає, що довід апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів спричинення йому моральних страждань, порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми або інших негативних наслідків, не надання розрахунку моральної шкоди, є необґрунтованими, оскільки сам факт трудового каліцтва та встановлення інвалідності вже свідчить про заподіяння моральної шкоди.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховані вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру стягнення моральної шкоди суд керувався роз`ясненнями, що надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4, в якому вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, судом першої інстанції враховано характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. 
Виходячи із засад розумності, справедливості, характеру і тривалості моральних страждань позивача, стан здоров`я потерпілого та ступеню вини відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку, що компенсація моральної шкоди підлягає одноразовому стягненню з відповідача в  розмірі 50 000 грн. 
При цьому суд врахував, що ушкодження здоров`я на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного стану життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Твердження відповідача стосовно неврахування судом першої інстанції судової практики інших судів щодо розміру відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд відкидає, як хибний, оскільки, виходячи з засад ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують та не приводять до висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування або зміни судового рішення.
Апеляційний суд вважає, що розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 50000 гривень, визначений судом першої інстанції відповідає характеру та ступеню моральних страждань позивача, є розумним та справедливим у даному випадку.
Стосовно доводів відповідача, що судом першої інстанції не вірно розраховано судовий збір  є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову складає 131 365, 00 гривень. (а.с. 1)
Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Отже судовий збір, за подання до суду першої інстанції позову має розмір  1 313,65 гривень, що розраховується за формулою: 131 365,00 грн. х 1%.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
З врахуванням висновків суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті спору, з якими погоджується апеляційний суд, з відповідача ПрАТ «ШУ «Покровське» на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 499 гривень, що розраховано за формулою: 1313, 65 гривень х 38 % (розмір задоволених позовних вимог).
Тому, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду - відсутні.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

            Суд першої інстанції надав належну оцінку обставинам та доказам у справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати відповідача, пов`язані з розглядом справи судом апеляційної інстанції не підлягають компенсації.
Між тим апелянтом не було сплачено у повному об`ємі судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.03.2021 року, а саме 608,47 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське»  судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2021 року в розмірі 608,47 грн. (шістсот вісім) гривень 47 коп. 

Судовий збір сплачується за такими реквізитами: отримувач коштів - Донецьке ГУК/Маріуполь МТГ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA688999980313161206080005686, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу - *; 101; __________(реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Донецький апеляційний суд (м. Бахмут).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: