УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/938/20 Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Микитюк О.Ю., Шевчук А.М., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області, ухвалене 22 лютого 2021 року суддею Сіренко Н.С. у м.Радомишль, повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року,
у справі №289/938/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року  ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 26 серпня 2020 року (а.с.45-47), просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968 (см. куб.), в порядку поділу майна подружжя виділити вказаний автомобіль у власність ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на її користь 104884,90 грн в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.
Позов обґрунтовувала тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 1999 року до 18 вересня 2015 року. За час шлюбу вони набули автомобіль марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968 (см.куб.). Вказане рухоме майно, є спільною сумісною власністю, проте воно знаходиться у користуванні відповідача. Згода щодо поділу цього рухомого майна не досягнута.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968 (см.куб.). Виділено у власність ОСОБА_1 автомобіль марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968 (см.куб.). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості Ѕ частини вказаного автомобіля в розмірі 104884,90 грн. Право спільної часткової власності сторін на спірний автомобіль припинено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості Ѕ частини вказаного автомобіля в розмірі 104884,90 грн, ухвалити нове, яким зменшити цю компенсацію до 60989 грн.
В вказав, що суд першої інстанції при обрахунку вартості спірного автомобіля та стягненні з його довірителя компенсації Ѕ частки необґрунтовано взяв до уваги середню вартість цього майна, визначену висновком експерта, виготовленим за більш ніж два роки до постановлення рішення суду. При цьому проігнорував висновок суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 24 липня 2020 року, згідно якого вартість автомобіля складає 121978 грн. 
ОСОБА_2 також послався на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, не отримання ним і ОСОБА_1 ухвали суду від 08.01.2021 про задоволення клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та ухвали суду від 19.02.2021 про повернення без розгляду його клопотання про проведення розгляду справи судом у режимі відеоконференції. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. У письмових запереченнях ОСОБА_3 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2015 року (а.с.5-6).
Під час шлюбу сторони придбали автомобіль марки Volkswagen Transporter фургон малотонажний д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1968 (см.куб.), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 з 27.08.2013 (а.с. 4, 37).
Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 132/18 від 27 листопада 2018 року, середня ринкова вартість вказаного автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , 2009 року випуску на день оцінки складає 209769,80 грн (а.с.7-14).
Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд виходив з того, що остання має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної власності.
Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 69-72, 372 ЦК України, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку. 
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зводяться до незгоди з вартістю компенсації частки спільного майна подружжя та є безпідставними, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано при вирішенні спору враховано висновок автотоварознавчої експертизи № 132/18 від 27 листопада 2018 року, який відповідає вимогам до висновку експерта, встановленим ст. 102 ЦПК України, та наданий позивачкою суду в порядку ч. 1 ст. 106 ЦПК України.
Наданий відповідачем звіт про незалежну оцінку автомобіля, здійснений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 24 липня 2020 року, без попередження останнього про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України (а.с.115-141), та наданий суду з порушенням правил подання доказів, про що правильно зазначив суд першої інстанції. 
Окрім того, відповідач та його представник не заявляли в суді першої інстанції клопотання про призначення у справі судової додаткової або повторної експертизи з обґрунтуванням необхідності проведення таких експертиз у зв`язку з незгодою з висновком експерта, наданим стороною позивача. Такого клопотання не містила і апеляційна скарга. 
Посилання представника відповідача на не отримання ним та його довірителем ухвали суду від 19.02.2021 про повернення без розгляду його клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції на правильність висновків суду не впливає, оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були завчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, яке відбулося 22.02.2021 (а.с. 100, 102), і не були позбавлені права прийняти безпосередньо участь у відкритому судовому засіданні або надіслати суду клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням відповідних причин. Мотиви задоволення аналогічного клопотання позивача та повернення без розгляду клопотання відповідача на правильність ухваленого рішення не впливають. Отже, посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухваленого судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. 
Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає. 
Керуючись ст. ст.  259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 лютого 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 09 липня 2021 року.