УХВАЛА
15 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 320/4232/20
адміністративне провадження № К/9901/31701/21 
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Васильєва І.А ,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі -ГУ ДПС у Київській області) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 320/4232/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Валтекс» (далі -ТОВ «Валтекс») до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИЛА:

22 серпня 2021 року ГУ ДПС у Київській області звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, якою скасовано рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №  320/4232/2019, ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Валтекс» та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги визначені у статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України зміст касаційної скарги має містити підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 328 цього Кодексу, на якій (яких) вона подається. 

Абзацом першим частини четвертої статті 328 КАС України визначені підстави касаційного оскарження рішень суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанов суду апеляційної інстанції.
Відповідно до цієї норми підставами касаційного оскарження зазначених судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Законодавець визначив, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 КАС України). 

Порушення норм процесуального права, які можуть бути підставою для касаційного перегляду справи і мати наслідком скасування судових рішень, визначені частинами другою та третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі відповідач посилається на підстави касаційного перегляду судового рішення, передбачені пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування підстав касаційного перегляду рішень скаржник зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції у цій справі не відповідають фактичним обставинам, оскільки в порушення вимог пунктів 44.1, 44.6 статті 44 ПК України, а також статті 308 КАС України наведені у рішенні обґрунтування містять посилання на докази, які не підлягали дослідженню апеляційним судом у цій справі. Разом з цим скаржник послався на правозастосування судом наведених норм без урахування позицій Верховного Суду, зроблених у постановах від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/1 та від 16 червня 2021 року у справі №915/2222/19. 
Як наслідок, як вважає скаржник, допущені судом порушення призвели до ухвалення судового рішення з неправильним застосуванням підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі -ПК України) та висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 17 лютого 2020 року у справі №  820/3556/17. .

Проте скаржником не обґрунтовано подібності правовідносин у справі, рішення в якій оскаржується, та у справах, на рішення в яких він посилається у касаційній скарзі. Порушення апеляційним судом вимог статті 380 КАС України скаржник взагалі обґрунтував недотриманням судом висновку Верховного Суду, зробленого за результатами касаційного перегляду рішень у справі №915/2222/19 господарської юрисдикції.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин визначається, зокрема, суб`єктним складом учасників відносин, об`єктом та предметом правового регулювання, а також умовами застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. 

Не містить касаційна скарга і обґрунтувань допущених судом процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина друга статті 353 КАС України). Іншими словами, скаржник не обґрунтував чи могло б бути іншим рішення у справі, за умови утримання від вчинення або, навпаки, вчинення певних дій судом, які скаржник вважає порушенням процесуальних норм. 

Отже, наведені скаржником обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень не свідчать про виконання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави касаційного оскарження, то відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявнику.

Подане скаржником клопотання про поновлення строку не може бути вирішеним за умови постановлення ухвали про повернення касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2021  року у справі №  320/4232/20 повернути.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              І.А. Васильєва