ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" вересня 2021 р.           Справа№ 911/3530/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Разіної Т.І. 
          Іоннікової І.А. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Чайка»
на рішення Господарського суду Київської області 
від 23.02.2021 (дата підписання 01.03.2021)
у справі № 911/3530/20 (суддя: Заєць Д.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз»
до Державного підприємства «Чайка»
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. короткий зміст позовних вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротесоюз» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства «Чайка» про стягнення заборгованості у сумі 61 626,66 грн, з яких 52 296,18 грн основного боргу, 6 284,90 грн пені, 1 368,87 грн інфляційних втрат та 1 676,71 грн 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за надані послуги згідно Договору №960 від 21.10.2019 року про технічне обслуговування та ремонт.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №911/3530/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» до Державного підприємства «Чайка» про стягнення 61 626,66 грн задоволено частково. 
Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Чайка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехсоюз» 52    296 грн 18 коп. основного боргу, 6 284 грн 90 коп. пені, 1316 грн 64 коп. 3% річних, 1368 грн 87 коп. інфляційних втрат та 2089 грн 72 коп. витрат по сплаті судового збору.
Вказане рішення мотивоване наступним: 
- заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 52296,18 грн станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання послуг позивачем відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем таких послуг не спростовано, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 52296,18 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню;
- за висновком суду, розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача складає 6288,07 грн, однак оскільки позивачем розмір пені визначено у сумі 6284,90 грн, то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог;
- щодо заявлених до стягнення з відповідача 1368,87 грн інфляційних втрат судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично правильним, а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню;
- при цьому,  суд першої інстанції, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 1676,71 грн 3% річних, дійшов висновку, що арифметично обґрунтованою є сума  3% річних в розмірі 1316,64 грн, що і підлягає до задоволення.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Чайка» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №911/3530/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 для розгляду справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено Державному підприємству «Чайка» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №911/3530/20 та відкрито апеляційне провадження у справі №911/3530/20 за вказаною апеляційною скаргою.
27.04.2021 до канцелярії суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, винесеним на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, зазначаючи наступне:
- скаржник не погоджується з висновками суду про те, що акт надання послуг від 25.10.2019 №14449 підтверджує факт надання послуг за договором, оскільки такий доказ оформлений всупереч вимогам чинного законодавства;
- позивачем нараховано пеню за період, коли договір №960 від 21.10.2019 року про технічне обслуговування та ремонт припинив свою дію;
- також апелянт зазначає, що не зміг скористатись своїм правом на захист у суді першої інстанції та подати відзив на позовну заяву у зв`язку зі зміною керівника товариства.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою з огляду на наступне:
- посилання скаржника на те, що він не був обізнаний про існування відповідного спору позивач вважає безпідставним;
- позивач вважає, що стверджувати про недоведеність обставин немає підстав, у той час як відповідачем не надано жодного доказу на спростування обставин, на які посилається позивач;
- позивач наполягає, що акт надання послуг від 25.10.2019 №14449 є належним доказом надання позивачем послуг за договором;
- строк дії договору та строк виконання зобов`язань за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором, а тому позивачем відповідно до вимог законодавства нараховано до стягнення з відповідача пеню.
У зв`язку з вказаним, позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.4. інші процесуальні дії у справі: судом апеляційної інстанції не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи
21.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Державне підприємство «ЧАЙКА» (за договором - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕХСОЮЗ» (за договором - виконавець укладено Договір №960 про технічне обслуговування та ремонт (далі - Договір), відповідно до умов якого:
- виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику послуги по ремонту сільськогосподарської техніки у тому числі з використанням матеріалів, запасних частин як замовника, так і спеціально замовлених виконавцем. Замовник бере на себе зобов`язання прийняти й оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів запасних частин виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами цього Договору (п.1.1.);
-  перелік робіт з технічного обслуговування та/або ремонту перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в рахунку, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2.);
- вартість послуг погоджується сторонами і вказується в рахунку, який є невід`ємною частиною цього Договору. Загальна вартість послуг і матеріалів, визначених цим Договором, становить 52296 (п`ятдесят дві тисячі двісті дев`яносто шість) грн. 18 коп. з ПДВ. Оплата послуг і матеріалів, запасних частин здійснюється замовником протягом 7 (семи) банківських днів з моменту підписання Акту про надання послуг, (Акту виконаних робіт) шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.п. 2.1, 2.2, 2.3);
- прийняття техніки (її складових) на технічне обслуговування та/або ремонт здійснюється в присутності замовника або його уповноваженого представника. Прийняття техніки (її складових) замовником після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту здійснюється у присутності представника виконавця, про що складається Акт про надання послу (Акт виконаних робіт) (п.п. 4.1., 4.2.);
- технічне обслуговування та ремонт техніки (її складових) виконується виконавцем відповідно до вимог експлуатаційної, ремонтної, технологічної документації та нормативних документів (п. 5.1.);
- виконавець надає послуги, передбачені розд. 1, протягом 3 (трьох) календарних днів з момент підписання даного договору (п. 5.2);
- послуги, передбачені розд. 1 цього Договору, вважаються наданими з моменту підписання Акту про надання послуг (Акту виконаних робіт). Після виконання технічного обслуговування та/або ремонту й отримання передбачених Договором платежів, виконавець надає замовнику Акт про надання послуг (Акт виконаних робіт). Протягом 5 робочих днів з дня отримання Акту про надання послуг (Акту виконаних робіт) замовник зобов`язаний підписати його або в той же строк надати виконавцю мотивовану відмову від його підписання (п.п. 5.4, 5.5, 5.6);
- цей Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 8.1).

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин, а також доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Звернувшись з даним позовом, позивач зазначає, що на виконання своїх зобов`язань за Договором, згідно рахунку на оплату №83291 від 21.10.2019 року ним надано послуги з ремонту с/г техніки, з урахуванням перебування в дорозі спеціаліста і запасних частин та витратних матеріалів, використаних при проведені робіт (наданні послуг), вартість яких складає разом з ПДВ 52296,18 грн, а відповідачем у свою чергу в порушення своїх зобов`язань за Договором не здійснено оплату за надані послуги за Актом надання послуг від 25.10.2019 року №14449.
З огляду на наведене вище, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу в розмірі 52  296,18 грн, а також нараховано 6284,90 грн пені, 1368,87 грн інфляційних втрат та 1676,71 грн 3% річних.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо доводів апеляційної скарги суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Перш за все, суд звертає увагу, що факт укладення Договору №960 про технічне обслуговування та ремонт від 21.10.2019 сторонами не заперечується, відповідно до п. 2.2. якого сторони погодили, що загальна вартість послуг і матеріалів, визначених цим Договором, становить 52296 грн 18 коп. з ПДВ.
На підтвердження надання послуг позивачем надано рахунок на оплату № 83291 від 21.10.2019 року та Акт надання послуг  від 25.10.2019 року №14449 на суму 52296,18 грн.
При цьому, сума наданих послуг за вищевказаним актом відповідає вартості послуг і матеріалів, визначених договором.
Скаржник наголошує, що акт надання послуг від 25.10.2019 №14449 не може бути належним доказом, зазначаючи, що у графі «затверджую» на акті надання послуг з боку відповідача стоїть підпис однієї особи, а в графі «від замовника» стоїть підпис іншої особи та не зазначено посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції. 
Колегією суддів перевірено наявну в матеріалах справи копію Акту надання послуг  від 25.10.2019 року №14449 (а.с.11) та встановлено, що від замовника акт підписано та засвідчено відтиском печатки, що є свідченням участі такої юридичної особи у здійсненні господарської операції. 
Таким чином, враховуючи, що відповідачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не спростовано надання позивачем послуг згідно рахунку на оплату №83291 від 21.10.2019 року, про що сторонами підписано Акт надання послуг №14449 від 25.10.2019 року, а також не надано відповідачем доказів своєчасної оплати наданих послуг, то заперечення скаржника щодо неналежності Акту надання послуг  від 25.10.2019 року  №14449 як доказу факту надання позивачем послуг та доводи щодо помилковості відповідних висновків суду першої інстанції колегія суддів відхиляє. 
Відтак, судова колегія визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги у сумі 52296,18 грн станом на день прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт надання послуг позивачем відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем таких послуг не спростовано, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 52296,18 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача:
- 6284,90 грн пені, нарахованої на заборгованість відповідача за Актом надання послуг №14449 від 25.10.2019 року на суму 52296,18 грн за період з 06.11.2019 по 03.05.2020 у розмірі 6284,90 грн згідно виконаного ним розрахунку;
- 1368,87 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за Актом надання послуг №14449 від 25.10.2019 року на суму 52296,18 грн за період з 06.11.2019 по 31.10.2020;
- 1676,71 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість за Актом надання послуг №14449 від 25.10.2019 року на суму 52296,18 грн за період з 06.11.2019 по 07.09.2020 згідно виконаного ним розрахунку.
Щодо вимоги позивача про стягнення пені колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 6.2 Договору за порушення строків розрахунків, передбачених розділом 2 цього Договору, замовник сплачує з кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Оплата пені не звільняє замовника від зобов`язань оплати простроченого платежу.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом першої інстанції встановлено, що розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача складає 6288,07 грн, однак оскільки позивачем розмір пені визначено у сумі 6284,90 грн, то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог.
Скаржник з такими висновками не погоджується, оскільки на його думку позивачем нараховано пеню за період, коли договір №960 від 21.10.2019 року про технічне обслуговування та ремонт припинив свою дію, посилаючись на приписи частини 4 статті 631  Цивільного кодексу України.
Колегія суддів вказані доводи відхиляє, оскільки відповідно до пункту 8.1. Договору цей Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, а як було встановлено судом вище, відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг.
Щодо заявлених до стягнення з відповідача 1368,87 грн інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за Актом надання послуг №14449 від 25.10.2019 року на суму 52296,18 грн за період з 06.11.2019 по 31.10.2020, судом першої інстанції встановлено, що такий розрахунок є арифметично правильним, а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.
Разом з тим,  суд першої інстанції, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 1676,71 грн 3% річних, нарахованих на заборгованість за Актом надання послуг №14449 від 25.10.2019 року на суму 52296,18 грн за період з 06.11.2019 по 07.09.2020, дійшов висновку, що арифметично обґрунтованою є сума  3% річних в розмірі 1316,64 грн, що і підлягає на думку суду до задоволення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо стягнення нарахованих сум інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи, що вказані висновки сторонами на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення не оспорюються.
Доводи апелянта про те, що він не зміг скористатись своїм правом на захист у суді першої інстанції та подати відзив на позовну заяву у зв`язку зі зміною керівника товариства судовою колегією враховано, однак вони не впливають на наведені вище висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Відповідачем було неналежно виконано свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за укладеним між сторонами Договором вартості наданих послуг у сумі 52296,18 грн, що зумовило порушення прав позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
Всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на їх обґрунтованість та документальне підтвердження. 

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтями 525,526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини першої  статті 530 ЦК України  якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до   ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з  ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 зазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. 
За змістом частини 6. ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частиною четвертою статті 631 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Як встановлено частинами третьою та четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє заперечення скаржника щодо прийняття судом першої інстанції акту надання послуг від 25.10.2019 №14449 як належного доказу факту надання послуг за договором з огляду на те, що сам факт укладення договору сторонами не заперечується, сума наданих послуг за вищевказаним актом відповідає вартості послуг і матеріалів, визначених договором, а відповідачем у свою чергу не спростовано надання позивачем послуг згідно рахунку на оплату №83291 від 21.10.2019 року, про що сторонами підписано Акт надання послуг №14449 від 25.10.2019 року, як і не надано доказів своєчасної оплати наданих послуг. 
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем нараховано пеню за період, коли договір №960 від 21.10.2019 року про технічне обслуговування та ремонт припинив свою дію колегія суддів визнає необґрунтованими з огляду на положення п.8.2. Договору.
Твердження скаржника про те, що він не зміг скористатись своїм правом на захист у суді першої інстанції та подати відзив на позовну заяву у зв`язку зі зміною керівника товариства не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний з наявністю справи в суді першої інстанції, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення процесуальних документів, а за змістом частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №  911/3530/20 підлягає залишенню без змін.
Апеляційна скарга Державного підприємства «Чайка» на рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі № 911/3530/20 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Чайка» на рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №  911/3530/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2021 у справі №  911/3530/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством «Чайка».
4.  Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.  

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Т.І. Разіна

                                                                                І.А. Іоннікова