Справа № 456/873/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л. 
Провадження № 22-ц/811/2317/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 серпня 2021 року  Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,
секретаря: Ждан К.О.
з участю: представника апелянта – ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_4  на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2020 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_5 – адвоката Гошовської Я.А. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 – адвокат Гошовська Я.А. звернулась до суду із заявою, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_4 , а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 5 кв.м., загальна вартість майна 27 562, 00 грн.; на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60, 3 кв.м., загальна вартість майна 14 051, 00 грн.; на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 78/100, загальна вартість нерухомого майна 789 908, 00 грн.; на нежитлову будівлю – торгівельний павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість нерухомого майна 69 443, 00 грн.; на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 76, 8 к.в.м, загальна вартість нерухомого майна 62 780, 00 грн. та заборонити іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаного майна. Заяву мотивувала тим, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Предметом спору є договір позики, укладений 20.04.2017 року та розписка від 20.04.2017 року до вказано Договору про підтвердження передачі ОСОБА_5 у борг ОСОБА_4 коштів у сумі 10 000, 00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 270 000, 00 грн. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем зареєстровано вищевказане майно. Вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, оскільки існує ризик заподіяння йому матеріальної шкоди, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_5 – адвоката Гошовської Я.А. про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 5 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 27 562 /двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят дві/ грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2007, зареєстрованого в реєстрі за №8752; на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60, 3 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 14 051 /чотирнадцять тисяч п`ятдесят одна/ грн., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 24.08.2002, зареєстрованого в реєстрі за №6494; на нежитлову будівлю – торгівельний павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість нерухомого майна 69 443 /шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок три/ грн., який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 10.06.2004 та на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 76, 8 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 62 780 /шістдесят дві тисячі сімсот вісімдесят/ грн., що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2010, зареєстрованого в реєстрі за №5694.
У решті вимог заяви відмовлено.
Вказану ухвалу суду оскаржила ОСОБА_4 .
Вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що із змісту заяви про забезпечення позову та поданих доказів неможливо зробити висновок про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про 'стягнення коштів.
Зазначає, що Відповідач подав Відзив на позовну заяву з належними письмовими доказами (власноручними розписками гр. ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_4 грошових коштів на суму 70 000,00 дол. США.), які повністю спростовують наявність будь - якої заборгованості перед Позивачем у справі.
Позивач не надаючи відповіді на відзив, не долучаючи до матеріалів справи доказів, які б підтверджували або ж спростовували факти викладені у Відзиві на позовну заяву, керуючись виключно та лише припущеннями (що суперечить ч. 3 ст. 62 Конституції України), просить суд накласти арешт на майно Відповідача, що грубо суперечить нормам ЦПК України та принципу співмірності заявлених позовних вимог.
Представником заявника не надано до матеріалів справи жодних належних доказів про те, що Відповідач ОСОБА_4 має можливість та намір відчужувати зазначене у клопотанні про забезпечення позову майно чи вчинити будь-які інші дії відносно такого.
Тобто, твердження Позивача знову ж таки побудовано виключно на припущенні, яке не підтверджено будь - якими письмовими доказами.
Крім того, звертає увагу суду на те, що згідно договору іпотеки за№ 3370/0021/325570 від 09.11.2007 року, квартира за АДРЕСА_6 , перебуває в іпотеці у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується копією відповідного договору, а відтак, будь - які обтяження останньої, порушують законні права та інтереси іпотекодержателя як першочергового стягувача.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта – ОСОБА_1 на підтримання вимог апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Матеріалами справи та судом встановлено, що в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.
В червні 2020 року представник позивача ОСОБА_5 – адвокат Гошовська Я.А. звернулась до суду із заявою, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_4 , а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 5 кв.м., загальна вартість майна 27 562, 00 грн.; на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60, 3 кв.м., загальна вартість майна 14 051, 00 грн.; на будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 78/100, загальна вартість нерухомого майна 789 908, 00 грн.; на нежитлову будівлю – торгівельний павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість нерухомого майна 69 443, 00 грн.; на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 76, 8 к.в.м, загальна вартість нерухомого майна 62 780, 00 грн. та заборонити іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаного майна.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.
Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Із позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не спростовані.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 5 кв.м., загальна вартість майна 27 562, 00 грн. на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 60, 3 кв.м., загальна вартість майна 14 051, 00 грн. на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4 /частка 78/100/; нежитлова будівля – торгівельний павільйон, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , загальна вартість майна 69 443, 00 грн. на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 76, 8 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 62 780. 00 грн. на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Забезпечення позову шляхом накладення арешту не завдає шкоди сторонам, оскільки накладення арешту на нерухоме майно тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна. Проте це майно залишається у повному віданні та користуванні власника, та у разі відмови у позові види забезпечення позову скасовуються. У разі ж задоволення позову при повному виконанні рішення суду такі заходи забезпечення позову також скасовуються.
З огляду на те, що предметом спору є стягнення боргу, розмір якого на день звернення з позовом до суду становить 270 000, 00 грн., колегія суддів вважає, що між сторонами існує спір, а тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову.
Зважаючи на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та вищенаведені норми ЦПК, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції підставно вжив заходи забезпечення, про які просив позивач.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_4   – залишити без задоволення.
Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 17.08.2021 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.