ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1452/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/826/21 Категорія: 305010900 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 вересня 2021 року                                                        м. Черкаси:
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
  суддя-доповідач	  Фетісова Т.Л. 	
судді секретар 	Гончар Н.І., Бондаренко С.І. Попова М.В.	

учасники справи:
позивач (скаржник) – ОСОБА_1 ,
відповідач – ПрАТ «Страхова Група «ТАС»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Новік В.І. на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.06.2021 (повний текст складено 24.06.2021, суддя в суді першої інстанції Суходольський О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування,
в с т а н о в и в :
у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати протиправною відмовою ПАТ «СГ «ТАС» в здійсненні страхового відшкодування позивачу по ДТП, що мала місце 21.12.2018, та стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 54193 грн., мотивуючи про те, що 21.12.2018 близько 16 години 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , 1983 року народження, керуючи автомобілем «Skoda Super В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по Смілянському шосе (по дорозі, що має по дві смуги для руху в кожному напрямку) зі сторони м .Сміла в напрямку м. Черкаси, неподалік «Руськополянського КПП» біля заїзду на АЗС «СОВГАЗ» виїхав на зустрічну смугу руху де скоїв зіткнення з автомобілем «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який рухався зі сторони м. Черкаси в напрямку м. Сміла.
Після першого зіткнення на автомобіль «Citroen Berlingo» вдруге було вчинено наїзд автомобілем «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , 1971 року народження, який рухався (в попутному напрямку) зі сторони м. Черкаси в напрямку м. Сміла.
Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та матеріальні збитки в результаті ушкодження транспортного засобу. Згідно висновку № 320/1 автотоварознавчого дослідження від 08.07.2019 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, який причинений власнику автомобіля Citroen Berlingo під час ДТП 21.12.2018 після зіткнення із автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_3 складає 103 241 грн. 00 коп. Ринкова (залишкова) вартість автомобіля Citroen Berlingo в пошкодженому після ДТП 21.12.2018 стані після зіткнення із автомобілем «Skoda Octavia» складає 49048 грн. 00 коп. Остаточна вартість матеріального збитку спричинена позивачу в результаті наїзду передньою правою частиною автомобіля Skoda Octavia в ліву сторону нерухомого автомобіля Citroen Berlingo складає 103 241 грн. - НОМЕР_4 (залишкову вартість ТЗ) = 54 193 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_3 була застрахована відповідно до полісу № АМ7408102 у АТ «СГ «ТАС». Позивач вказує, що звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 15.03.2021 АТ «СГ «ТАС» листом відмовило позивачу в такій виплаті.
При цьому постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.10.2020 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 рішення першої інстанції скасоване, а провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24.06.2021 позовні вимоги у справі залишено без задоволення. Суд вказав, що водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_3 не було визнано винним у вчиненні відповідного ДТП, отже відсутні підстави для покладення на страховика його відповідальності обов`язку по виплаті страхового відшкодування.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Новік В.І. подав 05.07.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить скасувати рішення від 24.06.2021 та новим рішенням задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування вказано на те, що звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не свідчить про відсутність його вини у завданні збитків – ВС від 16.04.2019 справа №927/623/18. Зазначені збитки слід стягнути саме зі страховика відповідальності винуватця ДТП, що відповідає приписам законодавства.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заперечив проти її вимог, зазначивши про правильність висновків суду в цій справі та про необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 21.12.2018 відбулась ДТП за участю автомобіля «Skoda SuperВ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Citroen Berlingo», д.н.з.  НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_1 (позивач), та автомобіля «Skoda Octavia», д.н.з.  НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої вказані транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.
При цьому постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.10.2020 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_3  (водій автомобіля «Skoda Octavia») за ст.124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 (а.с.8-11) вказану постанову Черкаського районного суду скасовано, а провадження у справі закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 
У вказаній постанові апеляційного суду зазначено, що експертні дослідження, які стосуються вини водія в ДТП, є неналежним доказом, так як ґрунтуються лише на суб`єктивних вихідних даних, які надані сторонами, та не підтверджуються іншими об`єктивними доказами. Також судом вказано, що не можливо встановити на підставі наявних доказів вину водія ОСОБА_3 в зазначеній ДТП.
Згідно висновку № 320/1 автотоварознавчого дослідження від 08.07.2019 вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, який причинений власнику автомобіля Citroen Berlingo під час ДТП 21.12.2018 після зіткнення із автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_3 складає 103 241 грн. 00 коп. Ринкова (залишкова) вартість автомобіля Citroen Berlingo в пошкодженому після ДТП 21.12.2018 стані після зіткнення із автомобілем «Skoda Octavia» складає 49048 грн. 00 коп. Остаточна вартість матеріального збитку спричинена позивачу в результаті наїзду передньою правою частиною автомобіля Skoda Octavia в ліву сторону нерухомого автомобіля Citroen Berlingo складає 103 241 грн. - 49048 (залишкову вартість ТЗ) = 54 193 грн.
Також згідно висновку експертного дослідження від 01.04.2021 №СТ/24Д-21 судового експерта Стерниш О.М. (а.с.20-25) у відповіді на четверте питання вказано, що в діях водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам П.13-1 ПДР України, на виконання яких він перешкод технічного характеру не мав. Дане експертне дослідження проведено на підставі матеріалів справи №707/2646/19 про адміністративне правопорушення.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована ПAT «СГ «ТАС» (відповідач) згідно Полісу АМ/7408102 від 01.08.2018. Позивач вказує, що звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 15.03.2021 АТ «СГ «ТАС» листом відмовило позивачу в такій виплаті. Позивач у справі вважає про наявність підстав для стягнення зі страховика відповідальності водія ОСОБА_3 страхового відшкодування шкоди, заподіяної його автомобілю у вищевказаній ДТП з вини зазначеної особи, вимоги про що складають предмет спору у справі.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають наступне правове регулювання.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.
При цьому обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 вказаного Закону).
Відповідно до п.32.1 ст.32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує  шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
З системного аналізу вказаних норм права вбачається висновок про те, що страховик цивільно-правової відповідальності (відповідач) власника забезпеченого транспортного засобу (водій ОСОБА_3 ) виплачує страхове відшкодування потерпілій особі (позивачу) – вимоги про що є предметом спору у справі, якщо відповідна шкода виникла внаслідок обставин, що слугують підставами для цивільно-правової відповідальності водія-винуватця ДТП.
Іншими словами суду слід встановити, що дії водія ОСОБА_3 були неправомірними та між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, що відповідає приписам, окресленим ст. 1187 ЦК України, яка регламентує відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Отже в силу приписів ч.6 ст.82 ЦПК України за наявності таких висновків суду у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що мають преюдиційне значення при розгляді даної цивільної справи про цивільно-правові наслідки відповідних протиправних дій особи, апеляційні посилання скаржника на те, що звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не свідчить про відсутність його вини у завданні збитків є помилковим.
Одночасно, апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи на а.с.20-25 наявний висновок експертного дослідження від 01.04.2021 згідно якого в діях водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.13-1 ПДР України.
Тобто судовим експертом зроблено висновок про наявність протиправності в діях застрахованої відповідачем в цій справі особи при виникненні ДТП про відшкодування збитків внаслідок якої перед судом порушено питання позивачем.
У справі, яка переглядається, скаржник фактично просить суд надати перевагу саме цьому висновку експерта, яким встановлено вину водія у скоєнні ДТП, перед іншими доказами, наявними у справі.
Однак даний доказ судом оцінюється критично, оскільки судовий експерт дійшов до протилежних висновків ніж суд при розгляді справи про притягнення  ОСОБА_3  до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, хоча досліджував ті ж самі матеріали, на підставі яких суд, вирішуючи питання про наявність в діях вказаного водія складу адміністративного правопорушення, прийшов до висновків про відсутність його вини у виникненні ДТП.   
При цьому за правовим висновком ВС у постанові від 05.09.2019 у справі №234/16272/15-ц постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В даному випадку постановою Черкаського апеляційного суду від 15.01.2021 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП хоч і закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, однак при цьому судом зроблено висновок про відсутність в діях вказаного водія вини у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення.
Також апеляційний суд враховує, що за змістом ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (автомобілів), відшкодовується, зокрема, з урахуванням ступеня вини водія кожного з учасників події, що призвела до завдання шкоди.
За обставин цієї справи учасниками ДТП були три автомобілі – «Skoda Super В» під керуванням ОСОБА_2 , «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_3 та Citroen «Berlingo» під керуванням позивача ОСОБА_1 .
При цьому Citroen «Berlingo» спочатку мав контакт з автомобілем «Skoda Super В», а потім – з автомобілем «Skoda Octavia».
На підставі висновку №320/1 від 08.07.2019 автотоварознавчого дослідження, позивач по суті вимог вважає свій автомобіль Citroen «Berlingo» після ДТП фізично знищеним внаслідок пошкоджень, що виникли від контакту з автомобілем «Skoda Octavia» під керуванням ОСОБА_3 .
Одночасно, згідно пояснень сторін, наданих суд в судовому засіданні, зокрема представника позивача, вбачається, що за іншим автотоварознавчим дослідженням, який відсутній в матеріалах даної справи, автомобіль позивача Citroen «Berlingo» по суті також є фізично знищеним і внаслідок контакту з автомобілем «Skoda Super В».
З викладеного вбачаються суттєві суперечності щодо висновків про те, від взаємодії з яким саме з автомобілів, чи в їх сукупності Citroen «Berlingo» позивача зазнав ушкоджень, що призвели до його фізичного знищення, що не дає апеляційному суді в повній мірі об`єктивно з`ясувати ступень вини водія кожного з учасників події, що призвела до завдання шкоди позивачу у виді пошкодження його автомобіля .
При цьому водій автомобіля «Skoda Super В» ОСОБА_2 та (або) страхова компанія, у якій застрахована його цивільно – правова відповідальність цього водія, до участі в даній справі не залучена.
При розгляді даної справи суду не було надано належних доказів про обґрунтованість тверджень позивача про наявність у страховика відповідальності зазначеного водія обов`язку по виплаті страхового відшкодування та в такому розмірі.
Відтак висновки суду першої інстанції по суті спору в цій справі є вірними, що скаржником не спростовано.
Інших доводів, які б свідчили про помилкове вирішення справи судом апеляційна скарга позивача не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.06.2021 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24.06.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування – залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 

Повну постанову складено 15.09.2021. 

Суддя-доповідач                 

       Судді