УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/128/21 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В. 
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 15 квітня 2021 року суддею Янчук В.В. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 15 квітня 2021 року,
у справі №935/128/21 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа - Громадська організація "Проти придурків та ідіотів", про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому, просив: доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн; доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1303 грн; зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами Коростишівської міської ради, які неналежно розглянули звернення позивача від 28 грудня 2019 року МР 9 запит 280.1059.17 заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 31303 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 240/4010/20 визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на його запит на інформацію від 28 грудня 2019 року, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28 грудня 2019 року МР 9 запит 280.1059.17 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». 
В наданій на виконання рішення суду інформації від 27 травня 2020 року Коростишівська міська рада повторно відмовила в задоволенні запиту. 
Дії відповідача щодо неналежного розгляду звернення про надання інформації призвели до того, що йому (позивачу) спричинено немайнову шкоду, яка полягає у захисті своїх порушених прав в судовому порядку, порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані. Моральну шкоду він оцінює розмірі 30000 грн. Також ним витрачено час та матеріальні ресурси на підготовку матеріалів до суду в розмірі 1303 грн.
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позов.
Вказав, що судом в порушення норм процесуального права не застосовано правовий висновок Верховного Суду у справі №459/2123/16-ц, на якій він посилався у позовній заяві. Окрім того, суд не врахував, що відповідачі відзиву на позовну заяву не надіслали, тому прийняття рішення на їх користь, з огляду на те, що вони не заперечували позовних вимог, свідчить про порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. На його думку, суд також не надав належної оцінки його доводам про те, що Коростишівська міська рада, всупереч рішенню суду, повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію. У своїх доводах послався також на практику ЄСПЛ.
У відзиві на апеляційну скаргу голова Коростишівської міської ради Кохан І.М. просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. 
У відповіді на відзив  ОСОБА_1 просив відхилити доводи відзиву голови Коростишівської міської ради, а вимоги його апеляційної скарги задовольнити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів.
Особи, на думку яких їх права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Змістом статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. 
Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2020 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/4010/20 позов ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019 МР 9 запит 280.1059.17. Зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019 МР 9 запит 280.1059.17 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» (а.с.7-8).
Рішення адміністративного суду мотивовано тим, що відповідач не надав відповідь на запит позивача на інформацію від 28.12.2019 МР 9 запит 280.1059.17, а тому допустив протиправну бездіяльність і його слід зобов`язати надати відповідь на запит на інформацію у відповідності до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".
27.05.2020 за вих. № 03-26/1011 ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду Коростишівська міська рада надала відповідь на запит від 28.12.2019 (а.с. 9-17).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 послався на наявність вищевказаного рішення адміністративного суду, яким визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради щодо не надання відповіді на його запит. Протиправні дії відповідача змусили його  захищати своє порушене право, що вимагало зусиль для організації свого часу, побуту, значних коштів, сили на відновлення порушеного права та негативно відобразилось на його психоемоційному стані, порушення стосунків з оточуючими. Зазначене, на його думку, за правовим висновком, викладеним в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №459/2123/16-ц від 08.11.2017, свідчить про завдання йому моральної шкоди. Також, позивач зазначив, що в наданій на виконання рішення суду інформації від 27.05.2020, Коростишівська міська рада повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію. 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Коростишівської міської ради, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.
Вирішуючи спір, суд врахував, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України, не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн. 
З огляду на такі обставини, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат, пов`язаних з поданням і розглядом даної позовної заяви в розмірі 1303 грн.
Такі висновки суду є правильними, відповідають встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №459/2123/16-ц від 08.11.2017, на яку посилається позивач, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки вони стосуються інших сторін та інших обставин, які були встановлені при розгляді даної справи.
Посилання ОСОБА_1 на те, що встановлена судом протиправність діяння відповідача є безумовною підставою для відшкодування заподіяної йому шкоди, є також помилковими, оскільки ним не доведено, що внаслідок ненадання йому відповіді на його запит для нього настали такі негативні наслідки, внаслідок яких він морально страждав і на відновлення свого психологічного та фізичного стану він вимушений був спрямовувати додаткові зусилля та нести додаткові витрати майнового характеру, а тому підстав вважати, що йому у зв`язку з цим була заподіяна моральна шкода – немає. При цьому, звернення до суду щодо дій міської ради не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. 
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, інформація, яку просив надати Коростишівську міську раду у запиті від 28.12.2019 ОСОБА_1 стосувалася розшифровки підписів посадових осіб, які готували проект рішення Коростишівської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2016, питань надання копії проекту такого рішення, питань «надання забезпечення участі» ОСОБА_1 при розгляді його заяви та не стосувалась безпосередньо реалізації ним своїх прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і Законами України.
 Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.
Обґрунтування розміру моральної шкоди за недоведеністю спричинення останньої не має правового значення для вирішення спору.  
Посилання ОСОБА_1 на застосування до спірних правовідносин рішення Європейського суду з прав людини «Гусєва проти Болгарії» є безпідставним з огляду на інші обставини справи, які містяться в останньому. 
Доводи позивача про те, що Коростишівська міська рада, всупереч рішенню суду, повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію є безпідставними, оскільки, як свідчать матеріали справи, 27.05.2020 за вих. № 03-26/1011 ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду Коростишівська міська рада надала відповідь на запит від 28.12.2019. Повнота інформації або її відсутність у відповіді від 27.05.2020, протиправність дій щодо такої відповіді не була предметом даного позову. Окрім того, як свідчать відомості ЄДРСР, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 від 09.06.2020 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року у справі № 240/4010/20 повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з тим, що відповідачем було виконано це рішення, про що, як зазначив адміністративний суд, свідчить наданий заявником лист Коростишівської міської ради № 03-26/1011 від 27.05.2020. Відомості про оскарження такої ухвали суду позивачем відсутні.
Подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача. Не подання відзиву на позовну заяву не може свідчити про не заперечення позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не має.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2021 року  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 05 липня 2021 року.