УХВАЛА

06 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/5488/20
адміністративне провадження № К/9901/22540/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
перевіривши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 340/5488/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна», про визнання протиправними та скасування постанов,
УСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна», в якому просила: 
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. по ВП №63594509;
- скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 11.11.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. по ВП №63594509;
- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 11.11.2020, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. по ВП №63594509.
17 грудня 2020 року рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15    квітня 2021 року, позов задоволено.
22 квітня 2021 року до Третього апеляційного адміністративного суду від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про компенсацію здійснених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.
13 травня 2021 року додатковою постановою Третього апеляційного адміністративного суду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розподіл понесених судових витрат та винесення додаткового судового рішення у справі №340/5488/20 - задоволено частково.
Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляду витрат на правничу допомогу у розмірі 29 400,0грн.
В задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.
На зазначену додаткову постанову суду апеляційної інстанції приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою Віталіною Володимирівною подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 22 червня 2021 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Частиною другої статті 328 КАС України передбачено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Отже, законодавцем визначено, що особа може скористатись правом на касаційне оскарження судових рішень виключно у визначених цим Кодексом випадках.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
В розумінні пункту 12 частини першої статті 4 КАС України судове рішення - рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.
Суд зазначає, що з огляду на конструкцію правової норми, закріпленої частиною третьою статті 333 КАС України, зазначена норма КАС України застосовується до перегляду в касаційному порядку ухвал, рішень та постанов прийнятих у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу. 
У свою чергу, стаття 287 КАС України регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предметом розгляду даної справи є правомірність постанов приватного виконавця при виконанні виконавчого провадження. 
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судові рішення у справі, особливості провадження якої регулюються статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтею 287, частиною третьою статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни на додаткову постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 340/5488/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової Віталіни Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна», про визнання протиправними та скасування постанов.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич 
                                                                                                    В.Е. Мацедонська