Ухвала
іменем України
19 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 545/1204/21
провадження № 51-  4066 ск 21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду:

головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, якою скасована ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема положень статей 4, 5 КК. Вважає, що положення п.1 ч.3 ст. 81 КК суд застосував не в попередній її редакції від 22 листопада 2018 року, адже злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК вчинено 10 листопада 2016 року, посилається на неврахування судом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, тому допущене апеляційним судом порушення свідчить про наявність виключної правової проблеми та необхідності забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. При ухваленні рішення суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційної скарги прокурора та погіршив становище обвинуваченого. Скаргу просить розглянути без його участі.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року задоволено спільне подання Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого  ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк два роки чотири місяці шість днів. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_5 задоволено, зазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено  у задоволенні  спільного подання Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській  райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого  ОСОБА_4 від відбування покарання.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим законом.
30 вересня 2016 року набрали чинності зміни до Конституції України, які внесені Законом України від 2 червня 2016 року № 1401- VIII «Про внесення змін до Конституції».
Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.
Судові рішення, які  можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 і 2 статті 424 КПК. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після  їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК.
Питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за правилами розділу VIII КПК "Виконання судових рішень" і порядок їх вирішення врегульовано в статті 539 цього Кодексу, згідно з якою за наслідками розгляду відповідного клопотання (подання) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
В судових засіданнях з вирішення питань виконання вироку не з`ясовуються питання щодо факту вчинення злочину, наявності достатньої сукупності доказів, кримінально-правової кваліфікації дій засудженого тощо - вони вже з`ясовані на попередніх стадіях кримінального провадження, а тому рішення суду, ухвалені на стадії виконання вироку, не можуть перешкоджати "подальшому провадженню".
Системне тлумачення статей кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку про те, що рішення суду першої інстанції, яким вирішуються питання, пов`язані з виконанням вироку, та рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду скарги на нього, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у статті 539 КПК.
Враховуючи висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа №756/9514/15-к, провадження №51-115 кмо17), та положення частини 1 статті 36 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» щодо єдності судової практики та відповідно до частини 6 статті 13 цього Закону, суди зобов`язані дотримуватися правозастосовчої практики у справах про тотожній предмет оскарження, яким у цьому випадку є можливість касаційного оскарження рішень на стадії виконання вироку.
У згаданій постанові Верховним Судом надано висновок про те, що за змістом пункту 8 частини 3статті 129 Конституції України, частини 2 статті424, частини 6 статті539 КПК ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені після внесення до ст. 129 Конституції України змін і стосуються питання, пов`язаного із виконанням вироку, яке вирішувалося судом в порядку, передбаченому  статтями 537-539 КПК, внаслідок чого судові рішення, ухвалені за результатами його розгляду не перешкоджають подальшому провадженню відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК, тому не є предметом перегляду судом касаційної інстанції й у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Крім того, посилання у скарзі на наявність виключної правової проблеми та необхідності забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої  практики через неврахування судом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року, на цьому етапі провадження за скаргою є передчасним, оскільки питання  в порядку, передбаченому положеннями ст.434 – 1 КПК, з урахуванням подання скарги на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, суд касаційної інстанції вирішує лише після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів провадження за касаційною скаргою.  
Керуючись ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_4 Андрія Анатолійовича на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, якою скасована ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_6 sed Light"'>каровець                   ОСОБА_2        В.К. Маринич              ОСОБА_3          В.В. Король