СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2021 р.                                                                           Справа № 917/1527/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя              Бородіна Л.І., суддя  Плахов О.В., 

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М., 
представників сторін:
позивача – Мельничук І.В. на підставі ордеру серії СЕ №1025041 від 14.06.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000330 від 28.12.2018, 
відповідача – Шидловська Н.М. на підставі ордеру серії ВІ №1042389 від 28.04.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №058 від 27.07.1993,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварк" (вх.№1137П/2) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Поле" (вх.№1228 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021, ухвалене у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Паламарчук В.В., час проголошення рішення - 11:32год., дата складання повного тексту рішення - 15.03.2021, у справі № 917/1527/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Поле",                                   м. Черкаси,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварк", м. Миргород, Полтавська обл.,
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” заборгованості за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 у розмірі 687 924, 72грн, з яких, 426 176, 00грн основного боргу, 34 909, 17грн пені, 7 708, 23грн інфляційних, 6 043, 32грн 3% річних, 213 088, 00грн  50% штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що  в пунктах 4.1, 4.2 Договору поставки           №17-02-27 від 27.02.2017 сторонами визначено, що оплата товару була здійснена позивачем платіжними дорученнями: №567 від 04.02.2016 на суму 200 000, 00грн, №656 від 24.02.2016 на суму 186 600, 00грн, №767 від 17.03.2016 на суму                                  39 576, 00грн, на умовах передплати. 
Однак, відповідач, не погоджуючи графік відвантаження товару, перешкоджає позивачу виконати умови  договору.
05.03.2021 позивач надав суду заяву, згідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість  за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 в розмірі 429 384, 57грн, з яких: 266 336, 00грн основного боргу, 22 689, 50грн пені, 3 196, 03грн інфляційних, 3 995, 04грн 3% річних, 133 168, 00грн 50% штрафу; стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 6 440, 77грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 31 304, 86грн; повернути позивачеві надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3 878, 03грн.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 у справі №917/1527/20 заяву позивача в частині зменшення позовних вимог залишено без розгляду; відмовлено в задоволенні заяви позивача в частині стягнення 31 304, 86грн правничої допомоги та повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору у розмірі 3 878, 03грн; позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 306 621, 00грн заборгованості, 4 599, 35грн судового збору; в іншій частині  в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд дійшов висновку, що позивач фактично просить зменшити розмір позовних вимог, однак, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог лише до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, суд  залишив заяву позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості  за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 у розмірі 429 384, 57грн, з яких: 266 336, 00грн основного боргу, 22 689, 50грн пені, 3 196, 03грн індексу інфляції, 3 995, 04грн 3% річних, 133 168, 00грн 50% штрафу без розгляду. 
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт здійснення позивачем попередньої оплати за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 є доведеним; відповідач, не погоджуючи графік відвантаження товару, перешкоджає позивачу виконати умови  договору. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи, що строк поставки є зупиненим до виконання позивачем (покупцем) своїх зобов`язань, а позивач не може виконати дані умови через необґрунтоване непогодження відповідачем графіку відвантаження, то позовні вимоги щодо повернення попередньої оплати в частині поставки товару, визначеного специфікацією №1    від 27.02.2017 до Договору поставки №17-02-27 від 27.02.2017, підлягають задоволенню. 
Отже, з моменту звернення позивача до суду у нього виникло право на повернення попередньої оплати за товар, визначений в специфікації №1 від 27.02.2017 до Договору. Таким чином,  відповідно до курсу НБУ станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, узгоджена між сторонами вартість товару, яка підлягає поставці, становить 306 621, 00грн (31 х 300 євро х 32, 97грн). 
Тому позовні вимоги в частині стягнення 306 621, 00грн попередньої оплати згідно Договору №17-02-27 від 27.02.2017 задоволені місцевим господарським судом.
Судом також зазначено, що строки поставки товару в іншій частині попередньої оплати, отримання якої продавцем було узгоджено сторонами в пунктах 4.1, 4.2 договору, а саме на суму 119 555, 00 грн (426    176, 00грн – 306 621, 00грн =                      119 555, 00грн), встановлені сторонами не були, докази погодження між сторонами поставки товару на вказану суму шляхом внесення змін та доповнень до Договору або шляхом укладення специфікацій суду не надані, сторони не посилаються на наявність відповідних обставин. Враховуючи викладене,  в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 119 555, 00грн попередньої оплати згідно Договору №17-02-27 від 27.02.2017 суд відмовив.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних, 3% річних, 50% штрафу від суми невиконаних зобов`язань, з огляду на встановлення судом права позивача на повернення частини попередньої оплати з моменту звернення з даною позовною заявою до суду, є такими, що не підлягають задоволенню.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати у частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 306 621, 00грн заборгованості, 4 599, 35грн судового збору та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле”. Для забезпечення належного захисту прав відповідача у разі необхідності просить вийти поза межі заявлених вимог апеляційної скарги.
Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що у даних правовідносинах сторони строк поставки не зупиняли, а непогодження графіку поставки поряд із обставинами відсутності фактичного здійснення попередньої оплати товару, зумовлена тим, що графік поставки товару покупець (позивач) надав на узгодження поза межами строку поставки та ухилився від переговорів по внесенню змін до договору щодо умов поставки та умов договору, які сторонами залишились не визначеними.
Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не визначено норму права, яка б за наявних обставин справи та правовідносин надавала підстави для стягнення з продавця (відповідача) суму попередньої оплати. Як вказує відповідач, позивач як покупець за договором не відмовився від договору із поверненням попередньої оплати, не ставить вимогу про його розірвання; підставою позову є лист позивача із графіком відвантаження товару, який, за твердженням позивача, не узгоджений продавцем.
Відповідач вважає, що суд першої інстанції помилково визнав встановленими ціну договору та попередню оплату за договором поставки у розмірі 426    176, 00грн замість 266    366, 00грн, про яку було зазначено позивачем у заяві від 05.03.2021.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварк" на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 у справі №917/1527/20; встановлено позивачу строк до 05.05.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву відповідачу; встановлено учасникам справи строк до 05.05.2021 для подання до суду заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на 20.05.2021 о 10:00год.

Також, не погодившись з рішенням місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, індексу інфляції, 3% річних за весь час порушення виконання зобов`язання, штрафу 50% від суми невиконаних зобов`язань та витрат на правничу допомогу, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати у вказаній частині  та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 25 116, 11грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3 679, 45грн інфляційних, 4 347, 99грн 3% річних за весь час порушення зобов`язання, 133 168, 00грн штрафу 50% від суми невиконаних зобов`язань на загальну суму 186 454, 05грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 33 645, 4грн.
Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 15 478, 40грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з поставки товару у строк, встановлений Договором від 27.02.2017 №17-02-27, відповідач згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання. Враховуючи, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 306    621, 00грн, відповідач має сплатити позивачу й проценти, пеню, інфляцію та штраф згідно здійсненого позивачем розрахунку в апеляційній скарзі.
Щодо відмови судом у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу позивач зазначає, що ним було вчасно надано суду договір про надання правової допомоги від 08.09.2020 №42 разом з актом приймання-передачі наданих послуг; у матеріалах справи також міститься ордер від 11.09.2020 та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджує участь адвоката у судових засіданнях при розгляді справи.  
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Поле" на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 у справі №917/1527/20; встановлено відповідачу строк до 14.05.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву позивачу; встановлено учасникам справи строк до 14.05.2021 для подання до суду заяв і клопотань; постановлено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварк" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Поле" на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 у справі №917/1527/20 здійснювати в одному спільному апеляційному провадженні; призначено справу до розгляду на 20.05.2021 о 10:00год.
07.05.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№5228), зазначає, що у порушення умов договору відповідач не поставив на користь позивача товар у кількості та якості, передбаченими договором та специфікацією №1 до договору. На думку позивача, твердження відповідача щодо несвоєчасно направленого позивачем графіку відвантаження не впливають на виконання умов договору сторонами.
Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача; скасувати рішення місцевого господарського суду від 05.03.2021 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних, 3% річних, штрафу та витрат на правничу допомогу  та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 25 116, 11грн пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3 679, 45грн інфляційних, 4 347, 99грн 3% річних за весь час порушення зобов`язання, 153 310, 50грн штрафу 50% від суми невиконаних зобов`язань на загальну суму 186 454, 05грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 33 645, 4грн, судовий збір у розмірі 15    478, 40грн.
14.05.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача (вх.№5494), зазначає, що покупець не відмовився від договору, а отже, не відбулось зміни обов`язку постачальника щодо відвантаження товару на обов`язок по поверненню грошових коштів. Як вказує відповідач, сам позивач як покупець не узгодив графік відвантаження товару у межах строку поставки. Отже, сам позивач є винною стороною, дії чи невчинення дій яким і потягли за собою неможливість виконання поставки. 
Просить оскаржуване рішення скасувати у частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 306 621, 00грн заборгованості, 4 599, 35грн судового збору та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле”.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 задоволено заяву представника ТОВ "Агрофірма "Поле" - адвоката Тищенка Ю.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; постановлено судове засідання, призначене на 20.05.2021 о 10:00год., провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 20.05.2021, яке відбулось в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon,  представник позивача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги відповідача заперечує.
Представник відповідача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги позивача заперечує.
Після заслуховування учасників судового процесу оголошено про перерву у судовому засіданні до 10:00год. 15.06.2021.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2021, у зв`язку з відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя  Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.
О 10:26год. 15.06.2021 у зв`язку зі зміною складу колегії суддів, судове засідання розпочато спочатку; представник позивача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги відповідача заперечує.
Представник відповідача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги позивача заперечує.
Після заслуховування учасників судового процесу оголошено про перерву у судовому засіданні до 10:00год. 15.07.2021.
22.06.2021 від представника ТОВ "Агрофірма "Поле" - адвоката Тищенка Ю.П. надійшло клопотання (вх.№7119) про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 заяву представника ТОВ "Агрофірма "Поле" - адвоката Тищенка Ю.П. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на 15.07.2021 о 10:00год., провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021, у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя                Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О.
О 10:24год. 15.07.2021 у зв`язку зі зміною складу колегії суддів, судове засідання розпочато спочатку; представник позивача, який взяв участь у судовому засіданні  в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, оголосив доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги позивача заперечує.
Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він має бажання взяти участь у судовому засіданні особисто.
Після цього зв`язок із представником позивача обірвався.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 (з урахуванням ухвали Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 про виправлення описки) оголошено перерву в судовому засіданні до 17 серпня 2021 року об 11:30год.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021, у зв`язку з відпусткою судді Мартюхіної Н.О., для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя                Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І.
Об 11:45год. 17.08.2021 у зв`язку зі зміною складу колегії суддів, судове засідання розпочато спочатку; представник позивача оголосив доводи апеляційної скарги.
Проти апеляційної скарги відповідача заперечує.
Представник відповідача оголосив доводи апеляційної скарги; проти апеляційної скарги позивача заперечує.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційних скарг, представники сторін висловили свої доводи і вимоги щодо апеляційних скарг, колегія суддів вважає за можливе розглянути скарги в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційних скаргах доводи апелянтів, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Кварк” (Постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” (Покупець, позивач) укладено Договір поставки №17-02-27 (далі – Договір, т.1 а.с.9-10).
За умовами Договору, Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію українського походження: просо органічне  Еквівалентного Стандарту постанов ЄС 834/2007 і 889/2008 врожаю 2017 року (далі - Товар) в асортименті, за ціною, якістю, кількістю та на умовах, викладених в даному Договорі  (пункт 1.1 Договору). 
Підписуючи Договір, сторони погодили:
- Поставка Товару здійснюється на умовах FCA. Пункт поставки: FCA склади Постачальника за адресою: Полтавська область, Семенівський  район, с. Худоліївка (ІНКОТЕРМС 2010) (пункт 2.1 Договору);
- Ціна Товару за одну тонну на умовах FCA – місце поставки визначається на складі Постачальника (за пунктом 2.1) і вказується Сторонами у додатках  (специфікаціях) до дійсного Договору, які є його невід`ємною частиною. Загальна сума за Договором складає вартість усіх поставок, здійснених в рамках цього Договору (пункт 2.2 Договору);
- Кількість Товару: Просо органічне орієнтовно 31 тонна (пункт 2.3 Договору);
- Постачальник зобов`язується забезпечити завантаження в автотранспорт Покупця за власний кошт та своїми засобами (пункт 2.6 Договору); 
- Постачальник зобов`язується передати Товар Покупцю в повному об`ємі, в строк до 15 вересня 2017 року включно (пункт 2.7 Договору); 
- Покупець повинен попередньо узгодити з Постачальником графік відвантаження Товару (пункт 2.8 Договору);
- Датою поставки є дата завантаження Товару в автотранспорт Покупця (пункт 2.9 Договору);
- Пунктом приймання Товару за кількістю є пункт поставки (пункт 3.1 Договору);
-  Пунктом приймання Товару за якістю  є пункт призначення  протягом 7 (семи) робочих днів після отримання Товару (пункт 3.2 Договору);
- Якість Товару вказується сторонами в додатках (специфікаціях) до Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 3.4 Договору). 
- Оплата Товару була здійснена Покупцем платіжними дорученнями: №567 від 04.02.2016 на суму 200 000, 00грн, №656 від 24.02.2016 на суму 186 600, 00грн, №767 від 17.03.2016 на суму 39 576, 00грн на умовах передплати за Товар (пункт 4.1 Договору);
- Постачальник підтверджує 100% оплату Товару Покупцем на день підписання даного Договору (пункт 4.2 Договору); 
- Договір набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими особами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 8.1 Договору);  
- Умови Договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною згодою сторін з обов`язковим укладенням Додаткової угоди (пункт 8.2 Договору).
У підтвердження виконання свого обов`язку з оплати Товару позивач надав копії платіжних доручень: №567 від 04.02.2016 на суму 200 000, 00грн, № 656 від 24.02.2016 на суму 186 600, 00грн, №767 від 17.03.2016 на суму 39 576, 00грн (т.1 а.с.11-13). 
Загальна сума 426 176,00 грн.
27 лютого 2017 року між сторонами Договору підписано Специфікацію  №1 (т.1 а.с.10) за умовами  якої, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти Товар -  просо органічне  Еквівалентного Стандарту постанов ЄС 834/2007 і 889/2008 врожаю 2017 року, загальною кількістю 31 тонна (+-15%), період поставки  - з 01.08.2017 року по 15.09.2017 року, ціна – 300 євро/т по курсу Національного Банку України на дату відвантаження Товару.
У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” про стягнення 699 932, 78грн, з яких, сума попередньої оплати за непоставлений товар за договором поставки від 27.02.2017 №17-02-27 у розмірі 426 176, 00грн, 213 088, 00грн штрафу, 60 668, 78грн пені.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 08.10.2019 у справі №917/804/19 у позові відмовлено повністю з тих підстав, що зобов`язання відповідача щодо передачі товару позивачу на умовах поставки FCA (Франко-перевізник) згідно правил Інкотермс 2010 є зупиненими до виконання позивачем (покупцем) своїх зобов`язань, передбачених ст.ст. В3, В7 умов поставки FCA та п. 2.8 Договору (щодо узгодження позивачем з відповідачем як постачальником графіку відвантаження Товару). Таким чином, строк виконання зобов`язання відповідача щодо передачі товару, з огляду на наявність підстав для його зупинення, є таким, що не настав на момент подання позову, а тому позовні вимоги про стягнення попередньої оплати з посиланням на частину 2 статті 693 Цивільного кодексу України, суд визнав необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Позивач зазначає, що листом від 16.12.2019 він направив на адресу відповідача Графік відвантаження (т.1 а.с.14), запропонувавши відповідачу відвантажити товар 15.01.2020. 
Вказаний лист отриманий відповідачем 13.01.2020 (докази отримання т.1 а.с.15).
Як вказує позивач, вказана пропозиція відповідачем залишена без задоволення. 
Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути основний борг за Договором  в розмірі 426 176, 00грн, 34 909, 17грн пені за період з 03.02.2020 по 24.07.2020, інфляційні втрати в розмірі 7 708, 23грн за період з  лютого 2020 року по червень 2020 року, 3% річних в розмірі 6 043, 32грн за період з 03.02.2020 по 24.07.2020 та штраф 50% від суми  невиконаного зобов`язання в розмірі  213 088, 00грн.
А згідно заяви від 05.03.2021 позивач просить стягнути з відповідача заборгованість  за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 266 336, 00грн основного боргу, 22 689, 50грн пені, 3 196, 03грн інфляційних, 3 995, 04грн 3% річних, 133 168, 00грн 50% штрафу.
Натомість, відповідач зазначає, що за платіжними дорученнями, які вписані до пункту 4.1. Договору поставки №17-02-27 від 27.02.2017, ТОВ "Кварк" уже здійснив відвантаження, але за іншим Договором №16-01-19 від 19.01.2016, про що зазначено у цих платіжних дорученнях.
Як вказує відповідач, сторона позивача не вчиняла жодних дій, направлених на реалізацію підписаного Договору №17-02-27 від 27.02.2017 в межах строку поставки; обов`язок продавця (відповідача) по завантаженню (поставці) товару не виникли, оскільки позивач не здійснив попередню оплату товару і не надав ні Графіку відвантаження на узгодження, ні власний автотранспорт під завантаження в межах строку поставки.
Листом від 15.01.2020 у відповідь на лист ТОВ "Агрофірма "Поле" від 16.12.2019 відповідач надіслав повідомлення (т.1 а.с.79), де зазначено, що ТОВ "Кварк" не може погодити графік відвантаження товару за Договором 17-02-27 від 27.02.2017, так як позивачем не здійснена оплата за товар, що визначена даним договором, а пункти 4.1 та 4.2 Договору №17-02-27 від 27.02.2017 не є узгодженими сторонами, так як відповідачем подано заяву про зміну та анулювання умов, що вказані у цих пунктах.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Положеннями статті 626 Цивільного кодексу України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами у справі договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 вказаного Кодексу передбачено, що  за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Приписами статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
За умовами укладеного сторонами у справі Договору і Специфікації, відповідач мав передати Товар Покупцю в строк до 15 вересня 2017 року включно (пункт 2.7. Договору).
Поряд з цим, Покупець повинен був попередньо узгодити з Постачальником графік відвантаження Товару.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється на умовах FCA. Пункт поставки: FCA склади Постачальника за адресою: Полтавська область, Семенівський    район, с. Худоліївка (ІНКОТЕРМС 2010).
Тобто, сторони погодили, що основні умови поставки товару визначаються ними відповідно до базисних умов поставки, передбачених Інкотермс-2010.
Відповідно до ст. А4 умов поставки FCA (Франко-перевізник) Інкотермс-2010, продавець зобов`язаний поставити товар перевізнику або іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці в узгоджену дату або в межах узгодженого періоду.
Пункт (а) ст. А4 умов поставки FCA передбачає, що поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця.
Зазначена норма кореспондується зі змістом пунктом 2.9 Договору, відповідно до якої датою поставки є дата завантаження Товару в автотранспорт Покупця.
Таким чином, виконання відповідачем свого зобов`язання з передачі товару позивачу (у строк до 15.09.2017) обумовлено вчиненням саме з боку покупця дій щодо попереднього узгодження графіку (зокрема, дати і часу) відвантаження товару, фактичного надання відповідного транспортного засобу під завантаження.
У розділі В умов поставки FCA визначені обов`язки покупця за договором, серед яких, зокрема, зобов`язання покупця за власний рахунок укласти контракт (договір) перевезення товару з названого місця поставки (ст. В3).
Відповідно до ст. В7 умов поставки FCA, покупець також зобов`язаний повідомити продавцю: а) найменування перевізника чи іншої особи, які призначені, як передбачено статтею А4, протягом достатнього часу для надання продавцю можливості поставити товар відповідно до зазначеної статті; в) де це необхідно, обраний час в межах узгодженого періоду для поставки, коли перевізник чи призначена особа прийматиме товар; с) вид транспорту, який має використовуватись призначеною особою; та d) пункт прийняття поставки в межах названого місця.
Зазначені умови передбачають узгодження Графіку відвантаження Товару зі сторони покупця "протягом достатнього часу для надання продавцю можливості поставити товар", тобто виконання відповідного обов`язку покупця має передувати в часі стосовно подальших дій продавця по передачі товару перевізнику (покупцю).
У будь-якому випадку виконання продавцем свого зобов`язання поставити товар шляхом його передачі перевізнику неможливе до призначення покупцем відповідної особи (перевізника) шляхом укладення з ним договору перевезення та повідомлення продавця про найменування такого перевізника відповідно до ст.ст.    В3, В7 умов поставки FCA згідно з Інкотермс-2010.
Пунктом 2.8 Договору передбачено обов`язок покупця попередньо узгодити з постачальником графік відвантаження товару, тобто наявність такого графіку є необхідною попередньою умовою для передачі товару, та, одночасно, має своїм наслідком відповідно до п. (b) cт. В7 виникнення зобов`язання у покупця повідомити продавця про конкретні дати та обраний час для завантаження товару в межах узгодженого періоду, визначеного пунктом 2.7 Договору та Специфікацією (тобто, з 01.08.2017 по 15.09.2017).
Як вбачається із матеріалів справи, у строк до 15.09.2017 та протягом 2 років після спливу строку поставки позивач не звертався до відповідача з відповідним узгодженням графіку поставки товару.
Лише 16.12.2019 (після прийняття рішення Господарським судом Полтавської області від 08.10.2019 у справі №917/804/19 про відмову у задоволенні позову про стягнення попередньої оплати) позивач направив на адресу відповідача Графік відвантаження, запропонувавши відповідачу відвантажити товар (просо органічне врожаю 2017 року) за адресою: Полтавська область, Семенівський    район,                               с. Худоліївка 15.01.2020, яке було вручено відповідачу 13.01.2020.
Матеріали справи не містять доказів узгодження сторонами дати відвантаження товару, як і не містять доказів, що 15.01.2020 автотранспорт позивача прибув на місце відвантаження товару.
Згідно матеріалів справи, відповідачем 15.01.2020 був надісланий позивачу лист, в якому повідомив, що ТОВ "Кварк" не може погодити графік відвантаження товару за Договором 17-02-27 від 27.02.2017, так як позивачем не здійснена оплата за товар, що визначена даним договором, а пункти 4.1 та 4.2 Договору №17-02-27 від 27.02.2017 не є узгодженими сторонами, так як відповідачем у справі подано заяву про зміну та анулювання умов, що вказані у цих пунктах.
Як вказує відповідач, за платіжними дорученнями, які вписані до тексту Договору поставки №17-02-27 від 27.02.2017, ТОВ "Кварк" уже здійснив відвантаження, але за іншим Договором №16-01-19 від 19.01.2016, про що зазначено у цих платіжних дорученнях. Оскільки до якості товару за поставками по Договору №16-01-19 від 19.01.2016 між сторонами виникли сумніви, то сторони вели переговори про укладення додаткової угоди про зменшення ціни договору на суму 266    160, 42грн та поставку на цю суму іншого товару. Однак, в подальшому було з`ясовано, що продукція ТОВ "Кварк" відповідає усім критеріям органічного походження і жодних документальних підтверджень поставки неякісного або невідповідаючого органічним показникам якості товару сторони не отримали. За таких умов, позивач не вчиняв дій, направлених на реалізацію договору №17-02-27 від 27.02.2017 в межах строку поставки.  
Однак, судова колегія зазначає, що на момент розгляду справи суду першої інстанції не були надані докази внесення змін в пункти 4.1, 4.2 Договору за згодою сторін або за рішенням суду, а також не надані докази визнання Договору    недійсним в частині умов, викладених в зазначених пунктах.
У силу положень статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1    статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, з огляду на умови пунктів 4.1, 4.2 Договору, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про узгодження сторонами умови Договору щодо здійснення позивачем попередньої оплати на загальну суму 426    176, 00грн платіжними дорученнями №567 від 04.02.2016 на суму 200 000, 00грн, №656 від 24.02.2016 на суму 186 600, 00грн, №767 від 17.03.2016 на суму 39 576, 00грн.
У судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду представник відповідача не заперечувала, що директор ТОВ "Кварк" підписав Договір, яким сторони узгодили здійснення позивачем попередньої оплати переліченими у Договорі платіжними дорученнями.
Безпідставними є посилання відповідача на те, що внесення до пункту 4.1. Договору умов про попередню оплату переліченими платіжними дорученнями не відповідає вимогам закону, оскільки як зазначено вище, сторони є вільними у визначенні умов договору.
І апелянт не наводить суду норми законодавства, яка б не дозволяла сторонам у договорі узгодити попередню оплати таким чином.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Отже, у разі настання такої умови, як не передання товару, покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Попередня оплата    – це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. 
При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Такий правовий висновок про застосування норм права викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не був переданий позивачу Товар. Докази узгодження сторонами питання щодо невиконання зобов`язань за Договором, так само як і докази розірвання Договору в судовому порядку або за згодою сторін суду надані не були.
Відтак, позивач правомірно реалізував своє право у порядку, встановленому частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, шляхом звернення до відповідача з вимогою щодо повернення суми попередньої оплати.
Судова колегія відхиляє доводи відповідача, що до подачі позову  позивач не пред`явив вимог про повернення попередньої оплати та не заявив відмову від договору поставки, оскільки попередня, до подачі позову, вимога про повернення попередньої оплати не є обов`язковою, а в силу положень частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, за умови не передачі покупцю товару, попередня оплата має бути покупцю повернута, оскільки правові підстави для її утримання у продавця відсутні.  
У спірних правовідносинах сторони у Договорі узгодили умови про здійснення позивачем передоплати за Договором, однак, умови Договору сторонами належним чином виконані не були, Товар покупцю не поставлений, відтак, попередня оплата має бути повернута позивачу.
Необґрунтованими і надуманими є доводи відповідача, що відсутність чітко визначеної ціни договору у вигляді конкретної суми є підставою вважати договір неукладеним, оскільки відповідно до пункту 2.2. Договору, сторони визначили, що загальна сума за Договором складає вартість усіх поставок, здійснених в рамках цього Договору.
Відповідно до Специфікації №1 від 27.02.2017 (т.1 а.с.10) до Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти Товар -  просо органічне  Еквівалентного Стандарту постанов ЄС 834/2007 і 889/2008 врожаю 2017 року, загальною кількістю 31 тонна (+-15%), період поставки  - з 01.08.2017 року по 15.09.2017 року, ціна – 300 євро/т по курсу Національного Банку України на дату відвантаження Товару.
Зазначене не суперечить частині 1 статті 632 Цивільного кодексу України, якою визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивач 05.03.2021 надав суду заяву, згідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 в розмірі 266 336, 00грн основного боргу,                            22 689, 50грн пені, 3 196, 03грн інфляційних, 3 995, 04грн 3% річних, 133 168, 00грн 50% штрафу.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції, що процесуально дана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог, яка може бути подана лише до закінчення підготовчого провадження, адже, безпосередньо у самій заяві позивач не зазначав, що дана заява є заявою про зменшення позовних вимог.
Натомість, позивач просив суд врахувати, що сума основного боргу становить 266    336, 00грн, 50% штрафу від суми невиконаних зобов`язань - 133    168, 00грн, 22    689, 50грн – пеня у розмірі подвійного облікової ставки НБУ, 3    196, 03грн інфляційних, 3    995, 04грн – 3% річних за весь час порушення виконання зобов`язання.
Судова колегія розцінює дану заяву позивача як визнання розміру заборгованості відповідача, яка може бути подана на будь-якій стадії судового процесу.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач реалізував своє процесуальне право щодо визнання основної суми заборгованості відповідача у розмірі 266    336, 00грн, яка має бути повернута йому як попередня оплата, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 266    336, 00грн передоплати за Договором поставки №17-02-27 від 27.02.2017. 
Слід зазначити, що відповідно до положень статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивач має процесуальне право визнати розмір заборгованості відповідача, що і було здійснено ТОВ "Агрофірма "Поле".
Тому рішення місцевого господарського суду в частині стягнення 40 285, 00грн слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог, стягнути з відповідача на користь позивача 266 336, 00грн попередньої оплати, в решті вимог про стягнення передоплати слід відмовити.

Разом з тим, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних, 3% річних, 50% штрафу від суми невиконаних зобов`язань, з огляду на встановлення судом права позивача на повернення частини попередньої оплати з моменту звернення з даною позовною заявою до суду, є такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, у спірних правовідносинах апеляційним господарським судом встановлено, що за умовами Договору, виконання відповідачем свого зобов`язання з передачі товару позивачу (у строк до 15.09.2017) обумовлено вчиненням саме з боку покупця дій щодо попереднього узгодження графіку (зокрема, дати і часу) відвантаження товару, фактичного надання відповідного транспортного засобу під завантаження.
Матеріали справи не містять доказів узгодження позивачем графіку відвантаження Товару у строк до 15.09.2017 на виконання умов Договору, як і не містять доказів, що 15.01.2020 автотранспорт позивача прибув на місце відвантаження товару.
Отже, саме позивач не надав доказів виконання умов Договору, що дозволили б відповідачу поставити Товар. 
Саме по собі надсилання листа позивачем не свідчить про виконання ним умов Договору щодо узгодження позивачем графіку відвантаження Товару (у строк до 15.09.2017), а також щодо надання автотранспортного засобу для завантаження Товару 15.01.2020, що надавало б підстави вважати, що 15.01.2020 з вини відповідача не була здійснена передача Товару, відтак, і для нарахування 3% річних та інфляційних, які за своєю правовою природою є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Необґрунтованими є і заявлені позивачем вимоги про стягнення пені, передбаченої пунктом 5.3 Договору за порушення постачальником графіку відвантаження товару, та про стягнення штрафу, передбаченого пунктом 5.8. Договору.
Так, пунктом 5.3. Договору визначено, що у випадку порушення Постачальником графіку відвантаження Товару згідно листа Покупця, Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У разі нездійснення оплати Товару Покупцем більше 5 банківських днів Постачальник має право в односторонньому порядку розірвати Договір.
Відповідно до пункту 5.8. Договору, штраф підлягає сплаті у розмірі 50% від суми невиконаних зобов`язань за невиконання сторонами своїх зобов`язань. 
Однак, у спірних правовідносинах позивачем не доведено порушення відповідачем графіку відвантаження Товару згідно листа Покупця, оскільки сам позивач в порушення пункту 2.8. Договору не узгодив графік відвантаження Товару у строк до 15.09.2017, як і не надав доказів, що 15.01.2020 автотранспорт позивача був на місці для відвантаження товару.
З огляду на викладене, рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, інфляційних, 3% річних, 50% штрафу від суми невиконаних зобов`язань слід залишити без змін.

Щодо вимоги ТОВ "Агрофірма "Поле" про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити, що згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження надання правової допомоги позивачу надано ордер на надання правничої допомоги адвокатом Тищенком Ю.П., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001152 від 03 червня 2019 року.
Однак, на підтвердження понесення заявлених витрат до матеріалів справи позивачем до ухвалення оскаржуваного рішення від 05.03.2021 не надано договору про надання правничої (правової, юридичної) допомоги № 42 від 08 вересня 2020 року, на який йдеться посилання в Ордері, акту здавання-прийому наданої правничої (правової, юридичної) допомоги тощо.
Таким чином, до ухвалення судового рішення від 05.03.2021 позивачем не надані  належні і допустимі докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. 
Згідно матеріалів справи, заява позивача в порядку частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України про те, що відповідні докази будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення до суду першої інстанції не надходила. 
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу з відповідача.
В апеляційній скарзі позивач посилається на договір про надання правничої/правової допомоги №42 від 08.09.2020, однак, як вбачається із матеріалів справи, такий договір був наданий суду першої інстанції лише 11.03.2021, тобто, після прийняття оскаржуваного рішення суду від 05.03.2021.
З огляду на викладене, у задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції від 05.03.2021 в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 40 285, 00грн заборгованості і                   604, 28грн судового збору - скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле”. В іншій частині рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 40    285, 00грн заборгованості, 604, судового збору із ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле”, а в частині оскаржуваного рішення, яким судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішення залишено без змін, і апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, витрати позивача за подання апеляційної скарги покладаються на позивача, витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви (пропорційно задоволеним позовним вимогам) у розмірі 3    995, 04грн покладаються на відповідача, а витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 906, 41грн покладаються на позивача.
Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 3 088, 63грн.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Поле" залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварк" задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2021 у справі №917/1527/20 скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” 40    285, 00грн заборгованості та               604, 28грн судового збору і ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:
"Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Кварк” (вул. Сорочинська, 31, м. Миргород, Полтавська область, 37600, код ЄДРПОУ 13938506) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Поле” (вул. Сурікова, буд. 14А/1, м. Черкаси, 18028, код ЄДРПОУ 35523434) 266    336, 00грн (двісті шістдесят шість тисяч триста тридцять шість грн.) 00коп. передоплати за Договором  поставки №17-02-27 від 27.02.2017 і витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 088, 63грн (три тисячі вісімдесят вісім грн.) 63 коп.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити".

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 27.08.2021.   

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           О.В. Плахов