УХВАЛА

23 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/20988/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Баранець О. М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Ходаківська І. П., Владимиренко С. В., Євсіков О. О.
від 20.07.2021
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд"
про стягнення 98 610,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" про стягнення 98 610,00 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд", як відправником вантажу відповідно до залізничної накладної № 43122837, невірно вказано масу вантажу, що згідно з вимогами статей 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі № 910/20988/20 позов задоволено частково: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф у розмірі 29 583,00 грн та судовий збір у сумі 2 102,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній по вагону № 58510462, підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи. При цьому судом враховано, що вчинене правопорушення носить ненавмисний характер і таке порушення не завдало реальної майнової шкоди ані позивачу, ані іншим учасникам господарських відносин, у зв`язку з чим, зменшено розмір заявленого до стягнення штрафу до 30%, а саме до 29 583,00 грн.

Постановою від 20.07.2021 Північний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі № 910/20988/20 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 69 027,00 грн штрафу. У скасованій частині прийняв нове рішення, яким позов задовольнив. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі № 910/20988/20 залишив без змін.

Частково скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі № 910/20988/20 Північний апеляційний господарський суд виходив з того, що в питанні щодо можливості зменшення розміру штрафу суд першої інстанції не врахував висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, де зазначено, що недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу.

30 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі № 910/20988/20.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне. 

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287  Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" цієї норми.

Згідно з частиною 5 статті 12  Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 98 610,00 грн,   що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік - 227 000,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 910/20988/20 є малозначною.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Таким чином, законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

У пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а саме:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Водночас у касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" зазначає, що дана справа має важливе значення для формування єдиної правозастосовчої практики, враховуючи значну кількість подібних спорів, які перебувають на розгляді господарських судів та неоднозначну практику у питанні застосування статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України при розгляді справ про стягнення штрафу, передбаченого статтями 118, 122 Статуту залізниць України. Скаржник зазначає, що при ухваленні оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 у справі № 910/20988/20 судом не враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 906/754/17 у подібних правовідносинах, а також посилається на постанову Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши наведені підстави, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки доводи скаржника не містять обґрунтувань про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки одна лише вказівка про наявність на розгляді господарських судів спорів в аналогічних правовідносинах не може бути визнана Судом підставою для відкриття касаційного провадження, передбаченою підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Саме лише посилання скаржника на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування. Крім того, у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами.

Суд вважає за необхідне наголосити, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, Суд також звертає увагу, що посилання на неврахування судами першої та/або апеляційної інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та не є виключним випадком у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу.

Суд зазначає, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".
Крім того, посилання скаржника на постанову Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Судом не приймаються, зважаючи на імперативність змісту частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду. 
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку, що скаржник не навів обґрунтованих доводів, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, отже Товариством з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" не дотримано умови допуску малозначної справи до касаційного оскарження, передбачену підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/20988/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кернел-Трейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 12 аркушах (у тому числі платіжне доручення № 1255328 від 09.08.2021 про сплату 4 540,00 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                        Н. М. Губенко

Судді                                                                                                    С. В. Бакуліна

                                                                                                                     О. М. Баранець