Провадження № 33/4820/465/21 
Справа № 677/634/21         Головуючий в 1-й інстанції Гладій Л. М. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 19 квітня 2021 року о 04 год. 03 хв. по вул. Будівельників та Кошового в м. Красилові Хмельницької області, в порушення вимог пункту 2.5 ПДР України, відповідно до якого «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керував автомобілем марки «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що постанова суду винесена на основі припущеннях та необ`єктивній оцінці доказів які містяться в матеріалах справи, а також в порушення принципів верховенства права, законності, рівності перед законом, а також на неправильному застосуванню матеріальних та процесуальних норм права.
Вказує, що він не являється суб`єктом згідно п.2.5 ПДР, оскільки не був водієм, а тому і відмовився від такого огляду. Працівниками поліції не правильно кваліфіковано правопорушення та помилково складено оскаржуваний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, який також не відповідає Інструкції та вимогам ст. 256 КУпАП. Також апелянт зазначає, що фактичних доказів керування транспортним засобом в стані будь-якого сп`яніння в матеріалах справи відсутні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримував вказані доводи в поданій апеляційній скарзі, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.
Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 19 квітня 2021 року був складений інспектором СРПП ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, того ж дня, о 04 год. 03 хв. в м.Красилів по вул.Будівельників та Кошового, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest №6810 «Драгер» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  та даними відеозапису, з місця оформлення протоколу. Згідно цих записів встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив пояснення і заперечення вини ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував в стані алкогольного сп`яніння, а вжив алкогольні напої вже потім, оскільки останньому не ставиться в вину вказана дія, а ставиться в вину відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 в судовому засіданні, підтверджував факт керування ним транспортним засобом, під час якого він потрапив в ДТП, де пошкодив свій транспортний засіб, після чого підтверджував факт буксирування його транспортного засобу додому, під час якого він перебував за кермом. 
За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1 порушень норм процесуального та матеріального права, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в:
Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                 С.Д. Бережний