Ухвала
 
10 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 501/650/17
провадження № 61-14858ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення частки в натурі із спільної часткової власності,
встановив:
02 вересня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.
Одночасно з поданням касаційної скарги заявник подала клопотання, у якому просить суд поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження  ОСОБА_1 посилається на те, що копії оскаржуваних судових рішень нею отримано 06 серпня 2021 року, оскільки справа № 501/650/17 після її перегляду в апеляційному порядку надійшла до суду першої інстанції лише 28 липня 2021 року. На підтвердження наведеного заявник долучила до касаційної скарги довідку Іллічівського міського суду Одеської областівід 06 серпня 2021 року № 501/650/17/8181/2021.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.
За приписами частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки ОСОБА_1 не зазначено обставин, які перешкоджали їй чи її представнику отримати повний текстоскаржуваного рішення апеляційного суду безпосередньо в суді апеляційної інстанції, не чекаючи повернення справи до суду першої інстанції. Крім того, заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України. 
Також, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 03 червня 2021 року складений 22 червня 2021 року, а оприлюднений 07 липня 2021 року, однак заявник звернулася до суду з касаційною скаргою лише 02 вересня 2021 року. 
У зв`язку з тим, що наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, є порушенням вимог пункту 1 статті  6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (поштовий конверт, супровідний лист про надсилання кореспонденції апеляційним судом, довідку апеляційного суду щодо отримання/неотримання ОСОБА_1 чи її представником копії повного тексту постанови суду апеляційної інстанції від 03 червня 2021 року тощо).
Крім того, згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Зі змісту касаційної скарги та рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що позивачем було заявлено три позовні вимоги: про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності; про встановлення того, що частка після виділу зі спільної часткової власності в натурістановить окремий об'єкт нерухомого майна і вважається одним цілим; про припинення права спільної власності на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.  
Таким чином, позовна вимога  ОСОБА_2 про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності є вимогою майнового характеру, дві інші позовні вимоги є вимогами немайнового характеру.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грн).
Судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640, 00 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000, 00 грн).
Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 1 600, 00 грн.
До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 280, 00 грн.
Враховуючи позовні вимоги, а також вимоги касаційної скарги, судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження вимог немайнового характеру (про встановлення того, що частка після виділу зі спільної часткової власності в натурі становить окремий об`єкт нерухомого майна і вважається одним цілим та про припинення права спільної власностіна нерухоме майно) становить 2 560, 00 грн (1 600, 00 грн * 0,4 * 2 * 200%).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості. 
Аналіз касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень не дозволяє визначити ціну позову станом на день його подання в частині вимоги майнового характеру, оскільки неможливо встановити дійсну вартість частки спірного нерухомого майна, яку позивач просить виділити йому в натурі зі спільної часткової власності.
Таким чином, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в частині позовної вимоги майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості майна) та сплатити його у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням дійсної вартості частки нерухомого майна, яку позивач просить виділити в натурі зі спільної часткової власності.
Ураховуючи викладене, оскільки до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 280, 00 грн (як за оскарження однієї вимоги немайнового характеру), то ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в частині оскарження ще однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 1 280, 00 грн, а також сплатити судовий збір в частині оскарження вимоги майнового характеру, визначений заявником відповідно до вимог закону.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.               р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.
Більш того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов'язково наводитись у взаємозв'язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вимогам закону.
Заявник у касаційній скарзі посилається на постанови Верховного Суду України та постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновки щодо застосування норм права, і зазначає, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.
Проте заявник не визначає підставою касаційного оскарження судових рішеньпункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Таким чином, у випадку, якщо ОСОБА_1 подає касаційну скаргу на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то їй слід чітко вказати про це у скарзі, обґрунтувати (мотивувати) наявність цієї підстави та зазначити постанови Верховного Суду, уяких викладено висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, що не були враховані в оскаржуваному судовому рішенні.   
Також заявникому касаційній скарзі як підстави касаційного оскарження судового рішення процитовано пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, проте обґрунтування (мотивування) вказаних підстав скарга не містить.
Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), доплатити судовий збір, а також подати заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 грудня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року залишити без руху. 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    М. Ю. Тітов