ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року	Львів	Справа № 500/578/21 пров. № А/857/9470/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Іщук Л.С., Обрізка І.М.,
з участю секретаря судових засідань                                Волошин М.М.,                                                                                                                                                                             
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,
          
суддя у І інстанції                                                            Баб`юк П.М., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення                               14 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 05 лютого 2016 року включно та стягнути з відповідача на його користь індексацію грошового забезпечення за вказаний період із розрахунку базового місяця для нарахування індексації  - січень 2008 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 надати довідку про щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) за період з 07 лютого 2016 року по 23листопада 2018 року для обґрунтування позовних вимог;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 07 лютого 2016 року по 23 листопада 2018 року включно та стягнути з відповідача на його користь індексацію грошового забезпечення за вказаний період із розрахунку базового місяця для нарахування індексації  - січень 2008 року, в сумі 50218,31 грн; а також стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 23 листопада 2018 року з урахуванням абзацу 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 500/578/21 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що індексація  грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби в Збройних Силах  України проведена відповідно, до норм Закону №1282-ХІІ та в межах прожиткового мінімуму. Сума індексації грошового забезпечення позивача обчислена відповідно до норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів, що визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за вказаний період становить 0,00 грн щомісячно. Іншими словами, існує ймовірність проведення індексації доходів позивача в межах потрійної суми прожиткового мінімуму (грошового забезпечення, заробітної плати та пенсії), що суперечить нормам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким скасувати рішення суду першої інстанції та викласти у новій редакції. На обґрунтування апеляційної скарги посилається порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому звертає увагу, що у спірних правовідносинах відповідач не нараховував індексацію, а тому вважає такі дії протиправними. Окрім того, на думку скаржника, оскільки сторони у цій справі висловили протилежні позиції щодо аспекту визначення базового місяця для нарахування та виплати індексації, то такі вимоги не можна вважати передчасними.
У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_2 підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представники Військової частини НОМЕР_2 у ході апеляційного розгляду заперечили обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 у період з 15 червня 2015 року по 05 лютого 2016 року.
Відповідно до листа від 22 січня 2021 року №2/78 за період служби позивача з 15 червня 2015 року по 05 лютого 2016 року Військова частина НОМЕР_3 знаходилася на фінансовому забезпеченні при Військовій частині НОМЕР_1, нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військовій частині НОМЕР_3 проводилася Військовою частиною НОМЕР_1.
Позивач відповідно до наказу командира військової частини п/п НОМЕР_4 № 26 від 04 лютого 2016 року прибув з військової частини НОМЕР_3 (м. Чернігів) для подальшого проходження військової служби на посаді начальника медичної служби.
З 04 лютого 2016 року по 26 листопада 2018 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №257 від 26 листопада 2018 року військовослужбовця військової служби за контрактом підполковника медичної служби ОСОБА_1 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2, відповідно до підпункту б (за станом здоров`я) пункту два чистини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 23 листопада 2018 року знято з усіх видів забезпечення.
На думку позивача, на час прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу із ним не проведено розрахунків щодо виплати йому індексації грошового забезпечення.   ОСОБА_1 28 листопада 2020 року звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із заявою, в якій просив виплатити індексацію грошового забезпечення, яка залишена  без задоволення.
Вважаючи, що станом на день виключення із списків особового складу з ним не було проведено розрахунків по індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 за захистом своїх прав  звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частиною 2  статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII).
Статтею 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина 1 статті 4 Закону № 1282-XII).
Частинами 1-2 статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина 6 статті 5 Закону № 1282-XII).
Як передбачено статтею 10 Закону № 1282-XII (станом на січень 2015 року) індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Доходи від роботи за сумісництвом, на умовах погодинної оплати поза основним місцем роботи індексуються в розмірі, що з урахуванням оплати праці за основним місцем роботи не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи. 
Оплата праці студентів та учнів денних відділень навчальних закладів індексується в розмірі, що з урахуванням стипендії не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Пенсія працюючих пенсіонерів індексується в розмірі, що з урахуванням оплати праці не перевищує прожиткового мінімуму для працездатної особи.
В подальшому статтю 10 Закону № 1282-XII  змінено, а саме, виключено частину третю, що регламентувала індексацію пенсії працюючих пенсіонерів (в редакції Закону від 11 жовтня 2017 року).
Відповідно до статті 119 Кодексу законів про працю України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 до призову на військову службу за призовом під час мобілізації працював у ВО «Ломбард Партнер Вівенко і Компанія», а також отримував пенсію у Пенсійному фонді України, що підтверджується поданими ним деклараціями за 2016-2018 роки, які містяться в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, протягом 2016-2018 років позивач ОСОБА_1 , який є пенсіонером, мав основне місце роботи у ВО «Ломбард Партнер Вівенко і Компанія» та отримував середній заробіток.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078). 
Пунктом 1 вказаного Порядку передбачено, що він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. 
За змістом пункту 4 Порядку №1078 (в редакції від 15 грудня 2015 року) індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
У разі коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, в першу чергу індексується оплата праці. Якщо така особа працює і одночасно навчається за денною формою навчання або з відривом від виробництва у клінічній ординатурі, аспірантурі і докторантурі, в першу чергу індексується стипендія.
Пунктом 4 Порядку № 1078 (в редакції від 15 березня 2018 року) визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
У разі коли особа працює та отримує інший грошовий дохід, в першу чергу індексується оплата праці. Якщо така особа працює і одночасно навчається за денною формою навчання або з відривом від виробництва у клінічній ординатурі, аспірантурі і докторантурі, в першу чергу індексується стипендія.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що індексація грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби в Збройних Силах України, проведена відповідно до норм Закону № 1282-XII  і сума індексації грошового забезпечення позивача, обчислена відповідно до норм, правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів, що визначені Порядком № 1078 за вказаний період становить 0,00 грн щомісячно.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 500/578/21 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко  	
Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року