Справа № 442/6907/20                        Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/1004/21                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2021 року м.Львів 
       Справа № 442/6907/20
Провадження № 22ц/811/1004/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Дрогобичі 12 лютого 2021 року у складі судді  Хомика А.П., у справі за позовом ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» до  ОСОБА_2 про стягнення штрафу за порушення умов договору  застави;  позовом ОСОБА_2  до ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС»  про визнання  обтяження (застави рухомого майна) припиненим та стягнення моральної шкоди, -           

встановив:
4 листопада 2020 року ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» звернулося з позовом про стягнення з відповідача на користь товариства штраф за порушення умов договору застави транспортного засобу від 23 травня 2019 року в розмірі 60 000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_2 20 травня 2019 року звернулася до товариства із заявою щодо можливості отримання нею кредиту. До укладення договору кредиту TOB «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» надало ОСОБА_2 паспорт кредиту №23-05-19-01-К. 23 травня 2019 року між ними укладено договір №23-05-19-01-К про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язань, сторони 23 травня 2019 року уклали договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю. за реєстровим №428. Вказує, що згідно договору позики заставодавець зобов`язаний повернути на умовах цього договору заставодержателю отриману суму позики, в розмірі 89 000 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22 травня 2021 року, з врахуванням змін та доповнень до договору позики, якщо такі будуть укладені. Зазначає, що відповідач передала у заставу позивачу транспортний засіб марки МАZDA моделі СХ-7, 2009 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип: загальний легковий універсал-В, дата першої реєстрації - 4 липня 2013 року, дата реєстрації - 12 вересня 2017 року, який належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 , виданого Центром 6350 12 вересня 2017 року. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23 травня 2019 року зареєстровано обтяження за № 26651713. Вказує, що відповідач згідно договору № ВО 23-05-2019-01-К про надання послуг з встановлення на автомобілі додаткового обладнання від 23 травня 2019 року отримала послугу вартістю 3 200 грн. з встановлення на автомобіль обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля. Зазначає, що 23 травня 2019 року ОСОБА_2 надала згоду TOB «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на збирання і обробку даних про місцезнаходження вказаного транспортного засобу. TOB «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» 23 травня 2019 року перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 76 920 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 730 від 23 травня 2019 року; ФОП ОСОБА_3 - 5 880 грн., що підтверджується платіжним дорученням №733 та 3 200 грн., що підтверджується платіжним дорученням №732 від 23 травня 2019 року, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю. - 3 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №731 від 23 травня 2019 року. Зазначає, що 18 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася до товариства із заявою про збільшення суми кредиту на 44 460 грн. У зв`язку з цим між ними укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №23-05-19-01-К. Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, яким регламентовано періодичність, строки та розміри платежів за договором (Додаток №2), що є невід`ємною частиною цього договору. Вказує, що 18 лютого 2020 року ОСОБА_2 отримала 44 460 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером. На виконання умов договору № 20-11-19-01-Ю ОСОБА_4 здійснила платежі: 24 червня 2019 року - 1 089 грн., 23 липня 2019 року - 5 300 грн., 23 серпня 2019 року - 5400 грн., 24 вересня 2019 року - 5656 грн., 23 жовтня 2019 року - 5800 грн., 2 грудня 2019 року - 200 грн. та 4750 грн., 3 грудня 2019 року - 781 грн., 3 січня 2020 року - 1000 грн. та 5100 грн., 18 лютого 2020 року - 5129,59 грн., 17 березня 2020 року - 8000 грн., 27 жовтня 2020 року - 100 000 грн. Стверджує, що ОСОБА_2 не виконувала зобов`язання за договором №23-05-19-01-К з квітня до жовтня 2020 року. Посилається на те, що відповідач порушила умови договору застави транспортного засобу від 23 травня 2019 року, а саме: п.3.3.1 - негайно не передала предмет застави на зберігання позивачу після порушення умов договору позики шляхом доставки предметам застави у місце, визначене позивачем. Предмет застави було передано йому (позивачу) 15 червня 2020 року після спливу майже двох місяців від дати невнесення чергового платежу. Зазначає, що 4 липня 2020 року ОСОБА_2 викрадено предмет застави з місця його зберігання. Згідно цього подано заяву в поліцію про вчинення злочину та внесеного запис до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020115140000038 від 9 липня 2020 року; п.3.3.5 - відповідач не виконував свій обов`язок, щодо доставки щомісяця предмета застави за адресою АДРЕСА_1 для огляду позивачем, що підтверджується даними, зафіксованими встановленим обладнанням для стеження за автомобілем; п.3.3.8 - відповідач вилучив або знищив обладнання для стеження за місцезнаходженням автомобіля, оскільки починаючи з 1 квітня 2020 року воно перестало передавати будь-яку інформацію про транспортний засіб. У зв`язку з порушенням умов договору застави транспортного засобу від 23 травня 2019 року просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 30% від вартості предмета застави - 60 000 грн. згідно п. 2.2. цього договору. 
7 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про визнання обтяження (застави рухомого майна) припиненим та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем 25 травня 2019 року укладено договір застави транспортного засобу. 27 жовтня 2020 року між сторонами досягнуто згоди щодо заборгованості по договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №23-05-19-01-К від 23 травня 2019 року. Зазначає, що між нею та товариством укладено договір про прощення боргу №27- 10-20-01 від 27 жовтня 2020 року. Відповідно до п. 2.1. цього вона зобов`язується в строк до 30 жовтня 2020 року сплатити на рахунок кредитора 100 000 грн. Стверджує, що 27 жовтня 2020 року вона виконала умови цього договору та перерахувала 100 000 грн. на рахунок кредитора, що підтверджується банківською квитанцією №42. Згідно з п. 2.2 договору про прощення боргу, за умови своєчасного виконання боржником умов, визначених п. 2.1. договору, кредитний договір вважається припиненим. Вважає, що 27 жовтня 2020 року договір застави транспортного засобу від 23 травня 2019 року також припинив свою дію повністю. Стверджує, що незважаючи на це, кредитор продовжує нараховувати штрафні санкції, про що свідчить подання ним позову, а також відмовляється зняти обтяження із автомобіля. Вважає такі дії відповідача незаконними, просить зняти обтяження з транспортного засобу та відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позову ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС».
Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Припинено обтяження, зареєстроване 23 травня 2019 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №26651713, тип обтяження: застава рухомого майна, об`єкт обтяження: автомобіль легковий, загальний легковий універсал-в, номер об`єкта НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , транспортний засіб марки MAZDA, моделі СХ-7, рік випуску 2009, колір червоний, обтяжувач: ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС». Припинено обтяження, зареєстроване 19 лютого 2020 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 27504637, тип обтяження: застава рухомого майна, об`єкт обтяження - вказаний автомобіль. В решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржує ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС». Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову товариства та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС»; в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 рішення скасувати та в цій частині постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на доводи своєї позовної заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Встановлено, що 23 травня 2019 року між сторонами укладено договір №23-05-19-01-К надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно з цим договором позивач надав відповідачу кредит у розмірі 89 000 грн. з кінцевим терміном повернення - до 22 травня 2021 року, з нарахуванням відсотків, штрафів, пені та комісії у розмірі і випадках, передбачених договором. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, 23 травня 2019 року між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук О.Ю., зареєстрований за №428. Згідно цього договору ОСОБА_2 передала у заставу позивачу описаний вище автомобіль.
18 лютого 2020 року сторони уклали договір №1 про внесення змін та доповнень до договору №23-05-19-01-К надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, згідно якого ОСОБА_2 збільшено кредит на 44 460 грн. на умовах, встановлених у цьому договорі.
На виконання умов договору ОСОБА_4 здійснювала періодичні платежі з 24 червня 2019 року по 17 березня 2020 року на загальну суму 48 205 грн.
Згідно акту прийому-передачі транспортного засобу від 15 червня 2020 року ОСОБА_2 передала ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на зберігання, згідно пункту 3.1.4 договору застави, автомобіль у зв`язку з невиконанням умов договору № 23-05-19-01-К, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23 травня 2019 року.
27 жовтня 2020 року між сторонами укладено договір прощення боргу №27- 10-20-01 до договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №23-05-19-01-К.
Відповідно до п. 2.1. договору про прощення боргу відповідач зобов`язується до 30 жовтня 2020 року сплатити на поточний рахунок кредитора 100 000 грн. 
Судом встановлено, що 27 жовтня 2020 року ОСОБА_2 перерахувала 100 000 грн. на рахунок кредитора, що підтверджується банківською квитанцією №42.
Згідно з п. 2.2 договору про прощення боргу, за умови своєчасного виконання боржником умов визначених п. 2.1. цього договору, кредитний договір вважається припиненим.
Згідно з п.3 договору, боржник підтверджує, що транспортний засіб MAZDA моделі CX-7, 2009 року випуску знаходиться у нього на зберіганні.
Відповідно до витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: №27504637 від 2 грудня 2020 року - автомобіль перебуває під діючою заставою ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС».
Рішення суду першої інстанції мотивоване наступним.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст. 615 ЦК України)
Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 546 цього Кодексу виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.
Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Згідно із ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.
Відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Прощення боргу відповідно до ст.214 ЦК України є різновидом відмови від правочину, а в розумінні ст.653 цього Кодексу різновидом розірвання договору, оскільки внаслідок розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
Прощення боргу як підстава для припинення зобов`язання не може розглядатися інакше ніж односторонній правочин. Згідно із ст.ст.208, 214, 654 ЦК України такий правочин повинен бути вчиненим у такій самій формі, що і правочин, зобов`язання за яким припиняються, оскільки повинен містити точні обставини, за яких відбувається прощення боргу, зміст договору, за яким виник обов`язок боржника, обсяг прощення, а також дату, з якої зобов`язання вважається припиненим.
На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач після укладення з відповідачем договорур прощення боргу втратив право звертатись до суду із позовом про стягнення штрафу за порушення договору застави транспортного засобу від 23 травня 2019 року ( а саме: з квітня до жовтня 2020 року), оскільки після укладення такого договору правовідносини між ними припинені.
Відмова ТзОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» в припиненні обтяження (застави) належного ОСОБА_2 автомобіля та неодноразові надсилання відповідачу вимог про сплату штрафів свідчить про порушення її прав. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у зв`язку з припиненням основного зобов`язання боржника перед позивачем на підставі п.1 ч.1 ст.593 та ст. 609 ЦК України похідне зобов`язання відповідача перед позивачем щодо застави транспортного засобу, яке виникло з договору застави, є припиненим.
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
       
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 29 червня 2021 року.

Головуючий 

Судді