Справа № 459/1224/21                                Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновська Ю.Д. 
Провадження № 33/811/889/21                        Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

       з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
       захисника – адвоката Надільного В.М.,
       потерпілої ОСОБА_2 ,
       представника потерпілої – адвоката Діжака М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня 2021 року,
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
який проживає за адресою: 

АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. 00 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 22.01.2021 о 18.27 год. в м.Червоноград на вул.Героїв Майдану, 16, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 , будучи неуважним, не стежучи за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, оскільки у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він негайно повинен вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкості та не надав дороги пішоходу, внаслідок чого відбулось зіткнення із гр. ОСОБА_2 , автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Окрім цього, ОСОБА_1 22.01.2021 о 18.27 год. в м. Червоноград на вул.Героїв Майдану, 16, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia» номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, чим порушив вимоги п.п. 2.10 «а», «б», «в», «е» Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на такі доводи: постанова є незаконною і необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права; висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, протоколи не є належними доказами, оскільки містять лише приблизний опис обставин.
Апелянт звертає увагу, що в події, яка мала місце його вини немає. У тих обставинах, які відбулись, пішохода, який опинився на пішохідному переході він об`єктивно не був спроможний виявити, через ряд факторів, таких як погані погодні умови, відсутність освітлення, дорожнього знаку “Пішохідний перехід”, та відповідної дорожньої розмітки, і через це не відреагував на зміни так як не бачив жодних перешкод для свого руху.
Зауважує, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, адже на його транспортному засобі немає жодних пошкоджень, які б свідчили про зіткнення та не було спричинено жодних матеріальних збитків, що як вважає є свідченням неповноти та суб`єктивності судового слідства. 
Зазначає, що обставини пригоди змушували його діяти оперативно і виключно з метою надання медичної допомоги пішоходу, який цього потребував, тому не став зволікати та відвіз постраждалу особу до лікувального закладу, а вже туди прибули працівники поліції. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Протокол допиту його як свідка від 11.02.2021 не може бути доказом по справі, на який посилається суд першої інстанції, оскільки в той день жодних показів як свідок не надавав.
Висновок експерта від 25.02.2021 містить лише опис тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , однак немає вказівки на прямий причинно-наслідковий зв`язок між тим, що дана особа отримала ушкодження внаслідок наїзду саме його транспортним засобом і що такі не були в неї до настання події.
Також зазначає, що судом при винесенні постанови мало місце неоднакове застосування норм права, зокрема це стосується того, що подія яка мала місце 22 січня 2021 року, кримінальне провадження по описаних обставинах було закрито 22 березня 2021 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України і саме на час закриття даного провадження в КУпАП діяла ст. 38, яка передбачала, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявністю в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, тобто, зазначена норма давала право на закриття адміністративної справи стосовно нього у зв`язку із настанням строків давності, однак судом було застосовано вже нову редакцію даної статті. 
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Пояснив, що цього дня він їхав на роботу. Погода була погана, падав дощ та було темно. Через це не помітив людину на нерегульованому пішохідному переході. Коли вийшов з автомобіля, то побачив людину, яка лежала. Оскільки помітив на голові потерпілої кров, посадив її в машину та негайно відвід до медичного закладу. 
Захисник Надільний В.М. у суді підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 . Зазначив, що не встановлено факту пошкодження автомобіля, а щодо самого наїзду, то оскільки було темно, а на пішоході не було світловідбиваючих елементів, які б дали змогу водієві її помітити. Відсутні докази того, що тілесні ушкодження потерпілій завдані саме ОСОБА_1 . Також захисник зазначив, що у ОСОБА_1 не покидав місце пригоди без об`єктивної причини, а зробив це, щоб надати першу допомогу потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги та пояснила, що вона переходила пішохідний перехід, який був достатньо освітлений, видимість на ньому прекрасна. Коли вона практично завершила перехід, побачила світло фар, після чого її збила машина і вона впала та вдарилася головою.. Оскільки у неї була розбита голова, водій запропонував їй проїхати в медзаклад, на що вона погодилася.
Представник потерпілої заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення судді законним та обґрунтованим. Вважає, що ОСОБА_1 мав дочекатися працівників поліції. Потерпіла перебувала у свідомості і не було необхідності терміново везти її в лікарню.
Заслухавши доповідь суді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника, які просили залишити постанову судді без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення та неповноту з`ясування обставин справи, оскільки висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні суду апеляційної інстанції доказами.
Так, висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 порушення п. 2.3 «б», 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 099823 від 19.04.2021; 
копією постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2021, відповідно до якої кримінальне провадження, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення;
копіями рапортів старшого інспектора-чергового СРПП №4 Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Христин В.М. від 22.01.2021;
копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2021 із планом-схемою до такого, відповідно до даних яких ДТП мала місце на ділянці дороги в м. Червонограді по вул. Героїв Майдану, поблизу перехрестя з вул. Клюсівська. На автомобілі виявлені пошкодження у вигляді зміщення корпусу правої передньої фари, деформація правої передньої частини капоту;
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.01.2021, у яких водій ОСОБА_1 вказав, що 22.01.2021 року о 18.30 год. рухався на належному йому автомобілі марки «Skoda Fabia» д.н.з НОМЕР_1 , та рухаючись в напрямку від вул.Івасюка до вул.Б.Хмельницького почув удар у праву передню частину свого автомобіля та виявив, що здійснив наїзд на жінку-пішохода, яка переходила дорогу з ліва на право відносно напрямку його руху. Відтак він був змушений застосовувати екстрене гальмування. Внаслідок ДПТ жінка отримала травми, тому він відвіз її у лікарню;
копією протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 10.02.2021;
копією відповіді КП «Комунальник» вих.№01.Д/1.3/114 від 15.02.2021, схемою вуличного освітлення вулиць Клюсівської та Героїв Майдану, із якого вбачається, що 22.02.2021 року вуличне освітлення вул. Клюсівської та вул. Героїв Майдану працювало з 17:30 год. до 07:40 год. без перебоїв по всій ділянці дороги;
висновком експерта №08/2021 від 25.02.2021; 
поясненнями ОСОБА_1 від 19.04.2021 року;
відео із камер відеоспостереження пішохідного переходу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 22.01.2021 у м. Червоноград на вул.Героїв Майдану, 16, керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia» на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода, який закінчував рух пішохідним переходом, від зіткнення з транспортним засобом пішохода відкинуло вбік, розмітка пішохідного переходу добре видна, ділянка дороги освітлена.
Доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Твердження апелянта про те, що на час закриття кримінального провадження у справі в КУпАП діяла норма ст. 38, яка передбачала, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявністю в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, яка давала право на закриття адміністративної справи стосовно нього у зв`язку із настанням строків давності, проте суд застосував нову норму вказаної статті, яка значно погіршує його становище, що відповідно до ст. 8 КУпАП неприпустимо, є безпідставними.
Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» №114-ІХ від 19.09.2019, який було введено в дію 19.04.2020, внесено зміни до ст. 38 КУпАП, відповідно до якої у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито постановою слідчого від 22 березня 2021 року, тобто на час закриття кримінального провадження діяла нова редакція ст. 38 КУпАП, яка набрала чинності 19 квітня 2020 року.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на висновки судді першої інстанції щодо визнання ОСОБА_1 винним за стю 122-4 КУпАП. 
ОСОБА_1 пояснив, що він побачив як з голови потерпілої текла кров, а тому вважав, що вона могла отримати серйозну травму голови. Через це запропонував потерпілій терміново відвезти її до лікарні, на що остання погодилася.
Згідно з статтею 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Апеляційний суд погоджується із твердженням апелянта щодо реальності загрози життю та здоров`ю ОСОБА_2 , які могли виникнути у наслідок ДТП, а тому вважає його дії виправданими, такими що були необхідними в даній ситуації, і були спрямовані на збереження здоров`я потерпілої.       
На думку апеляційного суду, оскільки травми голови можуть мати серйозні наслідки для здоров`я, ОСОБА_1 прийняв правильне рішення доставити потерпілу до медичного закладу без зволікань. 
За таких обставин, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП.

У решті постанову судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. п.4 ч. 1 ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Червоноградського міського суду Львівської області від 13 травня  2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п.4 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії в стані крайньої необхідності.
У решті постанову судді залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Львівського апеляційного суду                                        І.О. Стельмах