П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1207/20-а           
                                        Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич Ігор Володимирович                                                               Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
12 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.

          Короткий зміст позовних вимог.

          В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС України в Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №11956-56 від 04.03.2020 зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 95 123,90грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17  березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного  позову відмовити у повному обсязі.

Відзив/заперечення на апеляційну скаргу. 

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зазначив, що рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 є законним, вмотивованим, обґрунтованим та таким, яке ухвалене відповідно норм матеріального і процесуального права, відтак апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 - без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 травня  2021 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
                    
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку третьої групи.
Позивач 18.02.2020 подав "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" (додаток 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за 2019 рік.
Проте, в такому звіті помилково зазначено суми доходу у графі 4 та відповідно графі 6 (зайвий нуль), що відповідно призвело до збільшення числового значення відповідних сум у 10 разів.
У зв`язку з несплатою суми єдиного внеску контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф-11956-56, згідно змісту якої заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 95123,90 грн.
У зазначеній вимозі відсутні відмітки про те, що таку направлено позивачу.
Після виявлення помилки, позивач у заяві до ГУ ДПС України у Чернівецькій області від 25.06.2020 року повідомив, зокрема, про те, що ним допущено описку у додатку форми №5 - таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за звітний період з 01.01.2019 по 31.12.2019, зокрема, що стосується грошових показників.
Крім того, до заяви від 25.06.2020 позивач додав відкоригований звіт, у якому у графі 4 зазначено суму "4173" (помісячно) та відповідно в графі 6 - "11016,72".
З повідомлених позивачем обставин слідує, що вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області №11956-56 від 04.03.2020 він отримав 04.07.2020 разом з відповіддю органу ДВС на запит його адвоката, що підтверджується листом Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Чернівці від 02.07.2020 №21.12-18/50295, роздруківкою інформації про відстеження рекомендованого листа №5800213839181, наявних у матеріалах справи.
Листом ГУ ДПС України у Чернівецькій області від 20.07.2020 №5157/ФОП/24-13-33-06 позивача повідомлено про те, що Порядком формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року, не передбачено самостійне виправлення страхувальником помилок у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску після закінчення терміну його подання.
08.07.2020 позивач подав скаргу до ДПС України на вимогу №11956-56 від 04.03.2020.
Згідно з листом ДПС України від 29.07.2020 №24015/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Позивач вважає, що вимога ГУ ДПС України в Чернівецькій області про сплату (боргу) недоїмки №11956-56 від 04.03.2020 є протиправною, оскільки визначення зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску відбулося не як наслідок його самостійних усвідомлених дій, а стало наслідком описки та формування у графі 6 таблиці 1 в автоматичному режимі програмою в електронному кабінеті платника податків. У зв`язку з цим, звернувся до суду з даним позовом.

Мотивувальна частина.

Позиція Сьомого апеляційного адміністративного суду

Відповідно до частини 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Відповідно до норм статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі – ПУ України).
Згідно з пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Пунктом 36.5 ст.36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VІ).
З урахуванням приписів п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та, відповідно до чинного законодавства, несе обов`язки з нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску в установлені строки та в повному обсязі.
Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ визначено, що  платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно з п.4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Положеннями частини 2 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Згідно з частиною 3 статті 9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VІ передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.
Відповідно до частини 12 статті 9 Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 №460/26905 (Порядок №435 - далі).
Порядок №435 визначає процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт) до Державної фіскальної служби України, яка є центральним органом виконавчої влади, який реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, її територіальних органів.
Щодо формування та направлення звітів з нарахування єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 435 визначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік.
Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою №Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".
Пунктом 2 розділу IV Порядку №435 встановлено, що звіт має містити основні дані про страхувальника та перелік таблиць Звіту. Звіт формується страхувальником або відповідальною особою страхувальника та включає таблиці, наведені у додатках 4-7 до цього Порядку.
Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу V Порядку №435 у разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за основним місцем обліку.
Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком, який пройшов всі контролі при завантаженні до Реєстру страхувальників та до Реєстру застрахованих осіб.
У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення строку подання такого Звіту помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку має містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо.
Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не має містити таблиць 1-4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається.
Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5, 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючи документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.
Тобто, Порядком №435 не передбачено повторне подання Звіту за один і той же період після спливу граничного терміну подання Звіту, а також самостійне виправлення помилок поданого до контролюючого органу Звіту в частині нарахованої суми єдиного внеску після закінчення строку подання такого Звіту.
Водночас, відповідно до пункту 2 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №499), у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
Як вже зазначалось вище, сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.
Отже, підставою для формування та направлення платнику єдиного внеску вимоги є факт ненарахування та/або несплати єдиного внеску у строки, встановлені Законом №2464-VI.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач 18.02.2020 подав "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску" (додаток 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за 2019 рік.
Проте, при внесенні відомостей до колонок звіту позивачем було допущено технічну помилку.
Зокрема, у колонці №3 таблиці 1 «сума чистого доходу (прибутку) заявлена в декларації/ самостійно визначена сума доходу» позивачем вказано суму 4173 грн., а в колонці №4 «сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини» зазначено суму 41073 грн. (а.с. 14).
Апеляційний суд враховує, що позивач має вади зору, а саме не бачить на одне око, що підтверджується медичною довідкою від 13.07.2020 (а.с.11).
Водночас, з матеріалів справи слідує, що позивачем на підтвердження сплати єдиного соціального внеску за 2019 рік надано копії квитанцій №247 від 17.01.2019, №249 від 17.01.2019, №208 від 19.02.2019, №73 від 19.03.2019, №110 від 19.04.2019, №121 від 18.05.2019, №202 від 19.06.2019, №250 від 19.07.2019, №93 від 20.08.2019, №96 від 19.09.2019, №185 від 16.10.2019, №306 від 19.11.2019, №174 від 19.12.2019 (а.с.36-48).
Колегія суддів звертає увагу, що звіти подавались позивачем своєчасно та нараховані суми єдиного внеску були своєчасно сплачені, однак через фізичну ваду зору позивачем було допущено описку.
Таким чином, помилкове відображення позивачем у поданому Звіті за 2019 рік через некоректне заповнення у таблиці 1 бази, з якої нараховується єдиний соціальний внесок (при зазначенні суми проставлено зайву цифру: "0" перед комою у числі), що в свою чергу призвело до помилкового визначення у цьому звіті сум єдиного внеску у більшому розмірі, ніж підлягало до сплати, не може бути підставою для формування вимоги про недоїмку, оскільки єдиний внесок за 2019 рік сплачено позивачем у повному обсязі.
Проте,  допущена позивачем помилка була виявлена позивачем тільки у червні 2020 року.
Окрім того,  колегія суддів враховує те, що позивач після самостійного виявлення помилки у звіті звернувся до податкового органу із листом у якому повідомив про помилкове завищення єдиного внеску, який підлягає сплаті, надавши виправлений звіт із додатками до таблиці 1 та просив здійснити коригування суми в обліковій інформації стосовно нього у відомостях ДФС.
ГУ ДПС у Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що заяву щодо визнання неактуальним Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску від 18.02.2020 №11710697 було направлено на розгляд до ДПС України.
При цьому, в апеляційній скарзі відповідач зазначив, що станом на дату подання апеляційної скарги відповідь від ДПС України відсутня.
Отже,  звернення позивача було залишено без відповідного реагування.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає про очевидність помилки при заповненні звіту, що призвело до необґрунтованого нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції,  що оскільки чинним законодавством України не передбачено можливості платником єдиного соціального внеску здійснити виправлення помилки у Звіті щодо сум нарахованого єдиного внеску після закінчення звітного періоду та зважаючи на те, що єдиною підставою для нарахування позивачу заборгованості по єдиному внеску слугувала допущена позивачем помилка у відображенні у Звіті за формою Д5 за 2019 рік у таблиці 1 суми доходу, на який нараховується єдиний внесок та, відповідно, суми єдиного внеску (числове значення містить зайвий "0"), але фактично позивачем сплачено суми єдиного внеску за звітний період у повному обсязі.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки визначення позивачу суми недоїмки за єдиним внеском за спірною вимогою є безпідставною та необґрунтованою.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.