ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4075/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби  на рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. ( суддя Семененко М.О.) по справі за позовом  Приватного акціонерного товариства «Берті» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення 
в с т а н о в и В:
19.06.2020 р. ПрАТ «Берті»  звернулося до Запорізького  окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, де просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів  комерційного призначення № UA110230/2020/00171, винесену Дніпровською митницею Держмитслужби; визнати протиправним та скасувати рішення ро коригування митної вартості товарів № UA110230/2020/000086/1 від 29.05.2020, винесене Дніпропетровською митницею Держмитслужби.  
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р.  адміністративний позов задоволений.
Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішення суду  відповідач подав апеляційну скаргу, де просив  скасувати рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. та  відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що  митниця вважає, що винесла законні та обгрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, представник відповідача до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належим чином.
Дослідивши матеріали справи, докази по справі, та вислухавши представника позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що 20.03.2020 р. між Компанією Vitry Middle East General Trading L.L.C, як продавцем та ПрАТ «Берті», як покупцем укладений контракт №VTR/BT/20032020 про постачання синтетичного каучука, натурального каучука і хімічних добавок для переробки каучука.
19.05.2020 р. між Компанією Vitry Middle East General Trading L.L.C та ПрАТ «Берті»  укладено специфікацію №3, згідно чого Компанія Vitry Middle East General Trading L.L.C зобов`язалася  поставити каучук синтетичний  СКМС-30 АРКМ-15 в кількості 19,980 МТ, загальною вартістю 24   375,60 доларів США. Умови постачання DAP (Бердянськ, Україна) згідно правил Інкотермс – 2010, вартість однієї тони склала 1220 доларів США.
З метою митного оформлення товару  28.05.2020 р. до митниці подана митна декларація UA 110230/2020/011942, де заявлена митна вартість імпортованих товарів за ціною договору (перший метод визначення митної вартості), а також наданий пакет документів (контракт від 20.03.2020 р.; специфікація №3 від 19.05.2020р.; інвойс №143-05; CMR; митна декларація типу «Т1» від  25.05.2020 р. №20LTVR50001732ВС02; сертифікати якості на товар.
Однак, в результаті перевірки наданих документів митницею встановлено, що подані документи містять розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості, а саме:
- надані сертифікати якості не містять реквізитів для ідентифікації  відомостей сертифікатів з оцінюваною партією товару, а документи не містять печаток і штампів митних органів країн відправлення, що дає сумнів у достовірності відомостей щодо митної вартості товару; 
- відповідно п. 2.1 контракту від 20.03.2020 р. вартість товару визначається специфікацією, але специфікація №3 від 19.5.2020 не зазначена в комерційному інвойсі № 143-05;
- в митній декларації крани відправлення зазначений CMR № 123/4, але  до митного оформлення надано CMR б/н;
-в митній декларації країни відправлення є посилання на декларацію №20LTVC0100EK18C306 від 25.05.2020 р., що не додана до митного оформлення;
- в поданій декларації гр.44 вказаний номер інвойсу №143-05 та дата 20.03.2020 р., що не відповідає даті інвойсу від 22.05.2020 р.;
- банківські реквізити продавця в контракті від 20.03.2020 р. не відповідають банківським реквізитам, вказаним в інвойсі.;
- митна декларація країни відправлення від  25.05.2020 р. №20LTVR50001732ВС02 не містить печаток та штампів митних- органів країни відправлення.
Стосовно  наданих сертифікатів суд зазначає, що надані сертифікати якості містять необхідні характеристики та номера партій та статтею 53 МК України  не передбачено  подання митному органу сертифікатів якості для визначення митної вартості товару.
Крім того, судом встановлено, що відомості про товар  в інвойсі та специфікації  збігаються.
Стосовно суми контракту, суд зазначає, що відповідно п. 2.2 Контракту від 20.03.2020 р. сума контракту  на момент підписання складає 78   521,40 дол. США і в подальшому корегується сумою підписаних сторонами додатків                ( специфікацій).
Щодо подання   СМR б/н від  25.05.2020 р.  в правовому верхньому куті зазначено № 123/4, але даний номер може бути   номером бланку, та даний факт взагалі не впливає на можливість визначення вартості товару. Крім того, судом встановлено, що згідно до умов постачання DAP  згідно Інкотермс – 2010, в дому випадку, вартість поставки  входить у вартість товару, в зв`язку з чим зазначений товар не враховується при визначенні митної вартості товару.
Судом встановлено, що при поданні документів декларантом допущено технічну помилку та некоректно зазначений номер інвойсу, але до митниці надавався інвойс від 29.05.2020 р. № 2905/1 і даний факт не може впливати на визначення митної вартості  товару за ціною договору.
Також встановлено, що в договорі та інвойсі вказаний продавець, банківські реквізити якого можуть змінюватися і даний факт не випливає на можливість визначення митної вартості товару за ціною договору.
Стосовно відсутності печаток та штампів на митній декларації країни відправлення суд зазначає, що дана митна декларація оформлена за допомогою електронного декларування, в зв`язку з чим відсутні на ній печатки та штампи.
Судом встановлено, що в зв`язку зі встановленням розбіжностей,  декларанта повідомлено про  надання додаткових документів, а саме:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) виписку з бухгалтерської документації;
4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З матеріалів справи слідує, що 29.05.2020 р.  позивачем додатково надані лист від 29.05.2020 №2905/1 та декларацію країни відправлення №20LTVC0100EK18C306. 
В  результаті розгляду додаткових документів митниця  винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000086/1 від 29.05.2020  р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/000086/1 від 29.05.2020.
За приписами статей    49,    50 Митного кодексу України       митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною першою    статті 51 Митного кодексу України    встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього    Кодексу.
Статтею 53 Митного кодексу України    передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій    статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій    статті 58 цього Кодексу.
З аналізу поданих позивачем документів на підтвердження заявленої митної вартості товару вбачається, що висновки митного органу щодо встановлення розбіжностей  в наданих документах   є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.
Статтею 54 МК України передбачено, що  « 6. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
-1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
7. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично».
Суд зазначає, що відповідачем не доведено, що виявлені  митницею розбіжності  стосувалися числового значення заявленої митної вартості чи  її розрахунку.
Судом встановлено, що в оскаржуваному рішення про коригування митної вартості  відповідач посилається на митну декларацію № UA110230/2020/008043 від 06.04.2020 р., що містить іншу митну вартість аналогічного товару, де імпортером також є позивач, але партія товару імпортувалася при іншій кон`юнктурі ринку за ціною 1310 доларів США за тону та відповідач не довів суду відсутність  раніше визначених митних вартостей товару.
Статтею 57 МК України передбачено, що « 1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні:а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;в) на основі віднімання вартості;г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);ґ) резервний.
2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Як вбачається з матеріалів справи,  відповідач  не застосував метод визначення митної вартості товару за ціною договору, оскільки вважав, що декларантом заявлені неповні відомості про митну вартість товарів у відповідності п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, але  не довів в суді  належним чином свою позицію.
Також встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів митниця не застосувала в зв`язку з відсутністю інформації щодо  вартості ідентичних товарів відповідно вимог ст. 59 МК України.
Статтею 60 МК України передбачено, що « 1. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
2. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними».
Судом встановлено, що відповідач, враховучи вимоги ч.2 ст. 60 МК України використав наявну в митниці інформацію щодо раніше визначених митних вартостей за митною декларацією  № UA110230/2020/008043 від 06.04.2020 р.,
Так, посадовою особою митниці прийняте рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2020 р. №  UA110230/2020/000086/1.
Однак, відповідно статті 60 МК України « 3. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
4. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
5. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
…7. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість».
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проводив жодних аналізів ринку, не проведений аналіз і митних декларацій інших імпортерів щодо імпорту аналогічного товару в даному періоді.
Так, суд  приймає до уваги посилання позивача на загальновідомий  факт стрімкого падіння вартості нафти на світовому ринку,  яка є основною складовою синтетичного каучуку, в зв`язку з чим встановлено, що імпортер придбавав каучук дешевше при укладенні більш пізніх специфікацій.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що попередні поставки товару здійснені на інших комерційних рівнях при вищій вартості нафти на світовому ринку, відповідно ч.7ст. 60 МК України, митниця, застосовуючи  метод за ціною аналогічного товару, повинна була здійснити відповідне коригування вартості, але відповідач не довів суду, чи здійснювалося таке коригування.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України  не доведена правомірність своїх рішень.
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  Дніпровської митниці Держмитслужби  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 08.10.2020 р. – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий – суддя                                                 
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 
                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова