КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11617/2021      
справа № 367/315/21                                         
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 02 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                         Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
 
Розглянувши  в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 7 червня 2021 року, постановлене суддею Саранюк Л.П. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У січні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що  відповідач звернувся до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 21.07.2011 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та Витягу з «Тарифів Банку». Проте, всупереч вимогам договору відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 27.12.2020 загальна сума заборгованості за Кредитним договором з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 16465,62 грн., з яких: 12684,47 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 12684,47 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3781,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з  відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 16465,62 грн. та судовий збір.
 Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 7 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.07.2011 у розмірі 12684,47 грн. та судовий збір в розмірі 1748,72 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду, 29.06.2021 представник позивача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів та задовольнити вимоги банку в цій частині, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зробивши помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, АТ КБ «Приватбанк» виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту, відповідач із письмовими заявами про розірвання кредитного договору не звертався, а продовжував робити зняття та погашення коштів.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,  що в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги не обґрунтовані належними доказами.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н 21.07.2011 року.
14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».
Встановлено, що відповідач знімав з кредитної картки грошові кошти та розраховувався ними. Тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 16465,62 грн., з яких: 12684,47 грн. заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 00,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 12684,47 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3781,15 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 27.12.2020.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на  заборгованість за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором  , посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами  та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Такої позиції дотримується Верховний суд у своїй Постанові по  Справі № 342/180/17 від 3.07.2019 року.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується підписаною ним довідкою про умови кредитування, в якій визначено порядок нарахування відсотків, пені та встановлено розмір штрафів. Позивач вказує, що при укладенні кредитного договору були досягнуті всі істотні умови договору. 
Однак, колегія суддів вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.07.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами .
 Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.  
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.  367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,
 
                                                               ПОСТАНОВИЛА:
            
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни  залишити без  задоволення.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 7 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.
 
            Повний текст постанови виготовлено 02 вересня 2021 року.

 
 
Суддя - доповідач:    

                          
Судді: