ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/434/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран, 
секретар судового засідання: І.М. Станкова,
за участю представників сторін: 
від позивача: Н.Р. Матвіюк
від відповідача: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія»
на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2021 (суддя Ярошенко В.П., м.Херсон, повний текст складено 15.07.2021)
у справі №923/434/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕПЛАЙ»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія»
про стягнення заборгованості в сумі 736620,10 грн.,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕПЛАЙ» звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія» про стягнення заборгованості за договором поставки № 14/04/2020 від 14.04.2020 в сумі 736620,10 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 647996,64 грн., 38872,89 грн. пені, 3% річних у розмірі 13612,62грн. та 36137,95 грн. інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору  прострочив виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати. Також позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 50000,00грн. та зазначено, що докази понесення вказаних витрат ним буде надано в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти стягнення з нього основного боргу; заперечував проти стягнення пені з підстав передчасності її нарахування; просив суд зменшити суму витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу.
Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про розстрочення виконання рішення суду рівними частинами на шість місяців.    
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.06.2021 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором поставки № 14/04/2020 від 14.04.2020 на загальну суму – 697747,21 грн., з яких 647996,64 грн. - сума основного боргу, 13612,62 грн. - 3% річних, 36137,95 грн. - інфляційні втрати.
Суд першої інстанції, встановивши наявність порушення зобов`язання відповідача щодо повної сплати поставленого товару у спірній сумі за укладеним між сторонами договором поставки, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення основного боргу у заявленому позивачем розмірі та правомірність нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд встановив вірність його обрахунку, у зв`язку з чим позов у цій частині задовольнив у повному обсязі. В частині позовних вимог про стягнення пені суд, встановивши, що позивач не направляв на адресу відповідача вимоги щодо сплати пені за порушення грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару, дійшов висновку про передчасність звернення позивача з відповідною вимогою та відмовив у задоволенні позову в цій частині. Крім того, суд відмовив відповідачу у наданні відстрочки виконання рішення суду з підстав недоведеності виняткової сукупності обставин, які б свідчили про тяжкий фінансово-економічний стан підприємства та унеможливлювали своєчасне виконання судового рішення.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду в частині стягнення суми 3% річних у розмірі 13612,62 грн. та                36137,95 грн. інфляційних втрат; розстрочити виконання рішення суду у цій справі на строк шість місяців з дати його винесення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про його необґрунтованість у зв`язку з відсутністю доказів кризового фінансового стану відповідача. Проте при поданні відповідного клопотання відповідачем додано належні письмові докази, а саме: звіти про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпечення їх кормами за 2020 рік, розрахунок потреб. Скаржник зазначив, що основними видами діяльності ТОВ «Зоотехнологія» є розведення свиней, виробництво м`яса та м`ясопродуктів, оптова та роздрібна торгівля м`ясом та м`ясопродуктами. ТОВ «Зоотехнологія» має у сільській місцевості Херсонської області три промислових комплекси, на яких сумарно працевлаштовано більше 200 чоловік. Запроваджені Кабінетом Міністрів України обмежувальні протиепідемічні заходи з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 мають негативний вплив на фінансово-господарську діяльність підприємства. Обмеження у роботі ринків, магазинів та закладів громадського харчування призвели до кризи неплатежів з боку контрагентів-покупців продукції. Натомість витрати на утримання поголів`я свиней та підтримання виробничого процесу зростають. Крім того, на даний час в провадженні Господарського суду Херсонської області перебуває більше 25 справ про стягнення з ТОВ «Зоотехнологія» грошових коштів на загальну суму більше 17 мільйонів гривень, що також слугує підтвердженням тяжкого фінансового стану відповідача. Стягнення виниклої з об`єктивних причин заборгованості однією сумою негативно відобразиться на спроможності                          ТОВ «Зоотехнологія» нести витрати на забезпечення роботи комплексів, а різке зменшення коштів на утримання виробничих комплексів потягне за собою падіж поголів`я свиней та понесення незапланованих коштів на їх утилізацію, що призведе до банкрутства підприємства та, як наслідок, ускладнить виконання рішення суду у даній справі. Стосовно неправомірності рішення суду в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат скаржником не наведено жодних доводів з цього приводу.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк до 03.09.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
25.08.2021 на електронну пошту Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕПЛАЙ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє зазначило про те, що із наданих відповідачем до суду першої інстанції документів не вбачається жодних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та, окрім того, відповідачем не надано жодних доказів, які б гарантували виплату боргу до 01.11.2021. Також позивач зауважив на тому, що відповідач у прохальній частині апеляційної скарги просив рішення суду скасувати в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, однак жодних доводів в обґрунтування своїх вимог позивач не навів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2021 розгляд справи №923/434/21 призначено на 21.09.2021 о 10:00 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕПЛАЙ» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено; доручено Господарському суду Волинської області (43010, м. Луцьк, пр. Волі, 54А, тел.0332-200214) забезпечити проведення судового засідання у справі №923/434/21, розгляд якої відбудеться 21.09.2021 о 10:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Волинської області.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 21.09.2021, яке проводилось в режимі відеоконференції, представник позивача заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на позов; просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Представник скаржника явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника скаржника.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.  
14.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕПЛАЙ» (постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія» укладено договір поставки (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити продукцію вітчизняного та/або імпортного походження, надалі – товар (кормові добавки), в порядку, на умовах і в терміни, узгоджені сторонами у даному договорі.
Відповідно до пункту 1.2. договору асортимент, розфасовка, номенклатура та ціна товару, який постачається за цим договором, визначається сторонами у специфікаціях до цього договору, які з моменту їх підписання сторонами є невід`ємною частиною цього договору. Загальна кількість поставленого по даному договору товару є сумарною кількістю товару, що фактично прийнятий покупцем згідно накладних на товар протягом терміну його дії.
У пункті 2.1. вказаного договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями на підставі підписаних сторонами специфікацій згідно замовлень покупця. Зазначений у специфікації товар є замовленою партією товару, який повинен бути поставлений покупцю постачальником.
Пунктом 6.3. договору визначено, що оплата вартості партії товару проводиться покупцем у гривні за кожною відповідною специфікацією окремо, згідно зазначених у специфікації умов оплати, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів згідно рахунку постачальника на підставі підписаної між сторонами специфікації на розрахунковий рахунок постачальника.
Згідно із пунктом 7.4. договору за порушення термінів сплати грошових зобов`язань за цим договором винна сторона сплачує потерпілій стороні протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент прострочення платежу від відповідної суми за кожен день прострочення. 
На виконання умов договору між сторонами підписані специфікації, в яких сторони визначили ціни та номенклатуру товару, який буде постачатися, а також погодили порядок та строк оплати поставленого товару, а саме: в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставленого рахунку на умовах відтермінування платежу на 30 календарних днів.
Постачальник виставив рахунки та поставив покупцю товар на загальну суму 647996,64 грн., що підтверджується видатковими накладними, № 163 від 16.04.2020 на суму 33486,96 грн., № 164 від 16.04.2020 на суму 48404,64 грн., № 177 від 24.04.2020 на суму 63644,64 грн., № 178 від 24.04.2020 на суму 61124,64 грн., № 213 від 15.05.2020 на суму 31049,28 грн., № 214 від 15.05.2020 на суму 41310,00 грн., № 224 від 21.05.2020 на суму 32710,20 грн., № 270 від 22.06.2020 на суму 50609,28грн., № 271 від 22.06.2020 на суму 48404,64 грн., № 287 від 08.07.2020 на суму 39626,28 грн., № 288 від 08.07.2020 на суму 27724,08 грн., № 325 від 24.07.2020 на суму 39120,00 грн., № 356 від 11.08.2020 на суму 22696,80 грн., № 357 від 11.08.2020 на суму 24556,80 грн., № 364 від 14.08.2020 на суму 10396,80 грн., № 421 від 16.09.2020 на суму 13926,96 грн., № 422 від 16.09.2020 на суму 9284,64 грн., №480 від 13.10.2020 на суму 24960,00 грн., № 481 від 13.10.2020 на суму 24960,00грн.
Водночас відповідач не здійснив жодних оплат за отриманий товар.
За наведених обставин судом першої інстанції встановлено наявність у відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 647996,64 грн. та задоволено позовні вимоги в цій частині.
Також, як зазначено вище по тексту цієї постанови, дослідивши і перевіривши здійснені позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині у повному обсязі. 
При цьому суд відмовив відповідачу у наданні відстрочки виконання рішення суду з підстав недоведеності виняткової сукупності обставин, які б свідчили про тяжкий фінансово-економічний стан підприємства та унеможливлювали своєчасне виконання судового рішення.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, правильність висновків суду у частині стягнення з нього суми основної заборгованості не оспорює, проте не погоджується з рішенням суду в частині стягнення 3% річних у розмірі 13612,62грн. та 36137,95 грн. інфляційних втрат і відмовою суду розстрочити виконання рішення суду у цій справі на строк шість місяців з дати його винесення.
Натомість жодних доводів стосовно неправомірності та неправильності проведеного судом першої інстанції розрахунку інфляційних втрат та 3% річних апеляційна скарга не містить. Контррозрахунку інфляційних втрат та 3% річних, який би підтверджував чи спростовував вказані нарахування, скаржником також не надано.
Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про розстрочення виконання рішення суду, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду здійснюється перегляд рішення суду саме в цій частині.
Частиною першою статті 331 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частини третя та четверта статті 331 Господарського процесуального кодексу України).
Отже, надання відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення є процесуальною дією суду, яка вчиняється останнім за встановлення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.
Законодавцем визначено чіткі критерії для застосування відстрочення (розстрочення) виконання судового рішення, обмежено строк надання такого відстрочення (розстрочення) виконання, визначено можливість вжиття заходів забезпечення на період дії відстрочки (розстрочення) та не передбачено можливості настання наслідків щодо порушення конституційного принципу обов`язковості виконання судового рішення.
Аналогічну правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено в постанові від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.
Підставами для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим.  
Водночас чинним законодавством України не передбачено вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочення. Проте обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні реально існувати та безпосередньо перешкоджати його виконанню у строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочення виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За твердженням скаржника, суд попередньої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, не врахував наявності в матеріалах справи доказів тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення суду. 
В обґрунтування своєї позиції позивач послався на тяжке фінансове становище, в підтвердження чого надав звіти про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпечення їх кормами за 2020 рік, розрахунок потреб.
Натомість, як правильно зазначено судом першої інстанції, належними доказами існування незадовільного фінансового стану є офіційна фінансова звітність (звіт про фінансові результати підприємства, баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність якої підтверджена належними засобами.
Проте відповідач, в порушення приписів статей 73, 76 Господарського процесуального кодексу України, не надав жодних доказів на підтвердження підстав для розстрочення виконання рішення суду, як не надав й доказів на підтвердження існування виняткових обставин, що підтверджують неможливість виконання рішення суду.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додані відповідачем до відповідного клопотання звіти про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпеченість їх кормами за 2020 рік, оскільки вони не підтверджують неможливості відповідачем виконати рішення суду на даний час, а також не є доказом винятковості такого випадку, що може бути підставою для розстрочення судом його виконання.
При цьому судова колегія зазначає, що позивач і відповідач є суб`єктами господарювання, які несуть однакову відповідальність за свої дії та однакові ризики, тоді як подальше ухилення відповідача від сплати заборгованості може завдати істотної шкоди позивачу.
Таким чином, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача та розстрочення виконання рішення у справі.
Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело як джерело права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок. За певних обставин така затримка може бути виправданою, але вона не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).
Враховуючи викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки надання розстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. У даному випадку судом попередньої інстанції в оскаржуваному рішенні наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про відмову у розстроченні виконання рішення у цій справі.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення суду таким вимогам відповідає, у зв`язку з чим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає. У зв`язку із викладеним, у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 – 284 ГПК України,
Південно-західний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоотехнологія» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 22.06.2021 у справі №923/434/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.
          Повний текст постанови складено 22.09.2021.

          Головуючий суддя                                                             Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                         Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                         С.В. Таран