Дата документу 07.07.2021 Справа № 330/109/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
     Єдиний унікальний №330/109/21                     Головуючий у 1 інстанції Федорець С.В. 
Провадження № 22-ц/807/2208/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.02.2014 року. 
Цією заявою, як вказує позивач, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. 
Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. 
Розмір кредитного ліміту був збільшений до 14000,00 гривень. 
Також позивач зазначає про те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, які встановлені у розмірі 86,4 % від простроченої суми заборгованості – для картки «Універсальна», у розмірі 84,0 % - для картки «Універсальна Голд».
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, за посиланнями позивача, станом на 12.11.2020 року має заборгованість – 22234 гривні 42 копійки, яка складається з наступного: 18622,91 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 3611,51 гривень – заборгованість за простроченими відсотками.
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.02.2014 року у розмірі – 22234 гривні 42 копійки, яка складається з наступного: 18622,91 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 3611,51 гривень – заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати у розмірі 2102 гривні 00 копійок судового збору.
Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТАБНК» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 21.02.2014 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Як вбачається з наданої Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та Довідки про надані відповідачеві кредитні картки, Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 100,00 гривень, цей кредитний ліміт у подальшому було збільшено до 14000,00 гривень.
Кредитний договір складається, як вказує позивач, з Анкети-Заяви Позичальника, Умов та правил надання банківських послуг.
На підтвердження факту несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором та наявність у зв`язку з цим заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 18622,91 гривень позивачем надано виписку по картковому рахунку відповідача.
Проте, з цієї виписки вбачається, що кредитний ліміт відповідача збільшувався за рахунок списання банком страхових платежів та відсотків за використання кредитного ліміту.
При цьому, у наданих позивачем Умовах та Правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, відсутнє поняття «тіло кредиту» та порядок його формування. Однак, у п. 1.1.1.45 визначено, що кредитний ліміт – розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнтові на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та повернення.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позивачем не доведено, яким чином було нараховано заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18622,91 грн, враховуючи розмір кредитного ліміту, який не перевищує 14000,00 грн.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вирахування заборгованості по відсотках за кредитом у розмірі 3611,51 гривень.
У даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України.
Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувалась відповідач.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», наданий банком, стосується типів кредитного продукту – кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Контракт» та «Універсальна Голд», умови використання яких є відмінними.
В позовній заяві банк посилається на те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно з п. 2.1.1.2.12, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання клієнтом з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, які встановлені у розмірі 86,4 % від простроченої суми заборгованості – для картки «Універсальна», у розмірі 84,0 % - для картки «Універсальна Голд».
Однак, виходячи із змісту анкети-заяви, колегія суддів не може зробити висновок яку саме карту просила надати та отримала відповідач.
В анкеті-заяві відсоткова ставка або інші істотні умови кредитного договору не вказані.
Банк в апеляційній скарзі посилається на неналежне дослідження судом першої інстанції доказів, наданих банком.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дослідив та перевірив докази, надані банком, чим виконав вимоги статей 89 та 229 ЦПК України, відповідно положень яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Колегія суддів звертає увагу, що з наданих доказів неможливо встановити щодо якого договору вони надані, оскільки ані виписка про рух коштів, ані довідка про видачу кредитних карток, ані довідка про зміну умов кредитування не містять відомостей щодо дати укладання договору, щодо якого вони сформовані, а враховуючи той факт, що договір про надання банківських послуг також не містить номеру або якихось реквізитів, колегія приходить до висновку про те, що банком надано суду неналежні докази, з яких неможливо встановити необхідні обставини справи.
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: