П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/935/21	
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Турецької І. О.,
суддів - Стас Л. В., Шеметенко Л. П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до УМВС України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 роки, матеріальної допомоги за 2002-2007 роки, матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 роки;
- стягнути доплату за роботу в нічний час за 2001 рік в сумі 365,75 грн., за 2002 рік в сумі 399 грн., за 2003 рік в сумі 501,59 грн., за 2004 в сумі 437,78 грн., за 2005 рік в сумі 432,19 грн., за 2006 рік в сумі 490,56 грн. за 2007 рік в сумі 462 грн.;
- стягнути матеріальну допомогу за 2002 рік в сумі 476,25 грн., за 2003 рік в сумі 476,25 грн., за 2004 рік в сумі 556,50 грн., за 2005 рік в сумі 669 грн., за 2006 рік в сумі 669 грн., за 2007 рік в сумі 1428,52 грн.;
- стягнути матеріальну допомогу для оздоровлення за 2008 рік в сумі 1965 грн., за 2009 рік в сумі 2052,36 грн., за 2010 рік в сумі 2198,38 грн., за 2011 рік в сумі 2125,57 грн., за 2012 рік в сумі 3450,94 грн., за 2013 рік в сумі 3071,25 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що у листопаді 2015 року він був звільнений з ОВС з посади дільничного інспектора міліції. 
25 лютого 2021 року з направленого на його адресу листа УМВС вих.№118/04/2-2021р.  стало відомо про ненарахування та, відповідно, невиплату в період з 2001-2013 роки, передбачених законодавством, матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення на рік, доплати за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу та щорічної допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.
Як вважає позивач,  у зв`язку з ліквідацію Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області, в якому він проходив службу,  належним відповідачем у даній справі є УМВС України в Херсонській області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять документів, які б свідчили про залучення позивача до служби в нічний час, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час.
З тих же підстав, а саме: відсутності в матеріалах справи доказів звернення позивача протягом 2002-2013 років з рапортами про виплату йому допомоги за 2002-2007 роки та матеріальної допомоги для оздоровлення протягом 2008-2013 років, суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у нарахуванні та невиплаті на його користь вказаних видів допомоги.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (у відкритому судовому засіданні ).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вказаний вимог скаржник зазначає, що згідно ст.2 Указу Президента України від 14 жовтня 1996 року №926/96 (далі-Указ №926/96), отримувачами виплат за роботу у нічний час є всі особи рядового та начальницького складу ОВС без якого-небудь іншого документального оформлення.
Вказує, що матеріальна допомога за Указом №926/96 є видом постійної, щорічної складової грошового забезпечення, для отримання якої жодним нормативним актом не передбачено звернення із рапортом.
Поряд з цим, наголошує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. 
ОСОБА_1 звернув увагу суду на те, що матеріальна допомога в контексті Указу №926/96 та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, передбачена наказом №499-2007, є зовсім різними видами складових грошового забезпечення.
Матеріальна допомога є видом постійного грошового забезпечення (заробітної плати), у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення неналежної йому заробітної плати без будь-яким строком.
23 червня 2021 року УМВС України в Херсонській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу за яким відповідач вважає висновок суду першої інстанції правильним, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Так, відповідач вказав про те, що в архівному відділі УМВС документи, які підтверджують залучення ОСОБА_1 до роботи в нічний час, відсутні.
Таким чином, належні та допустимі докази залучення позивача до роботи у нічний час відсутні, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення доплати за службу в нічний час, і тому висновки суду є об`єктивними.
Разом з тим свою позицію, про відсутність підстав для задоволення позову відповідач обґрунтовував правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 10 травня 2019 року у справі №815/714/16, за яким для включення керівником до наказу про отримання матеріальної допомоги, підлеглий повинен був повідомити керівника про необхідність у матеріальній допомозі шляхом подання рапорту.
Окрім того, УМВС України в Херсонській області послалося на практику Верховного Суду викладену в постанові від 10 травня 2019 року у справі №815/714/16, за якою виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язковою виплатою, а здійснюється при наданні особі щорічної основної відпустки на підставі її рапорту, за наявності відповідного бюджетного фінансування.
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Фактичні обставини справи.

Наказом УМВС України в Херсонській області №396 о/с від 06 листопада 2015 року майора міліції ОСОБА_1 - старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Новокаховського міського відділу УМВС звільнено з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил.
На заяву ОСОБА_1 від 19 січня 2021 року УМВС України в Херсонській області листом від 25 лютого 2021 року №118/04/2-2021 повідомило, що інформація про перебування у відпустках у період з 01 жовтня 1999 року по 01 лютого 2001 року у ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області відсутня, оскільки, згідно із записами у послужному списку архівної особової справи позивача, у зазначений період він проходив службу в УМВС України в Харківській області. З питання отримання запитуваної інформації необхідно звернутись у ліквідаційну комісію УМВС України в Харківській області.
Крім того, повідомлено, що у грудні 2014 року на виконання доручення керівництва МВС України від 29 листопада 2014 року №25259/46 "Про передачу на централізоване зберігання архівного фонду органів внутрішніх справ України" накази, розпорядження, вказівки УМВС області з основної діяльності і по особовому складу за 1944-2011 роки направлені на постійне зберігання у Галузевий державний архів Департаменту з питань режиму та службової діяльності МВС України (м. Київ, вул. Богомольця, 10).
При ліквідації Комсомольського відділу міліції Херсонського міського відділу, Горностаївського районного відділу, Скадовського районного відділу, Каховського районного відділу, Чаплинського районного відділу та Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області накази, розпорядження начальників Комсомольського відділу міліції Херсонського міського відділу, Горностаївського районного відділу, Скадовського районного відділу, Каховського районного відділу, Чаплинського районного відділу та Новокаховського міського відділу УМВС про відпустки за 2003-2014 роки на зберігання у архівний підрозділ УМВС не передані.
За результатами перевірки справ наказів начальника Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області з основної діяльності за 2015 рік встановлено, що наказом Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області від 24 вересня 2015 року №394 ОСОБА_1 надавалася чергова відпустка за 2015 рік. Наказом Новокаховського міського відділу УМВС України в Херсонській області від 02 листопада 2015 року №445 позивачу була надана інша частина невикористаної чергової відпустки за 2015 рік.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, частина 1 статті 19 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" (далі - Закон №565-ХІІ) передбачає, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Статтею 20 Закону №565-ХІІ установлено, що для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.
Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.
Пункт 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення №114) визначає, що для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.
Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року №197 "Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні" (далі - Постанова №197) передбачає, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.
Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.
Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294) регламентує, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Згідно з пунктом 3.7 розділу III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року №499 (далі - Інструкція №499), при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.
Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.
Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.
Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.
Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.
Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.
Оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України.
Порядок залучення працівників органів внутрішніх справ до несення служби понад встановлений законодавством робочий час, у тому числі в нічний час, визначено у наказі МВС України від 17 грудня 1991 року №530, згідно з яким підставами для залучення працівників до понаднормової роботи є графіки нарядів чергувань, затверджені письмовими наказами керівника відповідного розділу. Облік часу роботи, оформлення та подання до фінансової служби документів для нарахування грошової компенсації за надурочний час здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля на кожного працівника. У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.
Скаржник, не заперечуючи проти того, що відсутнє документальне підтвердження отримання ним доплати за службу в нічний час, указує, що ця доплата є постійною складовою його грошового забезпечення, а тому повинна бути виплачена.
На думку колегії  суддів така позиція позивача суперечить наведеному вище законодавству, оскільки згадані правові норми обов`язковою умовою для виплати такої доплати   висувають  наявність обліку робочого часу  з обов`язковою відміткою відпрацьованих годин. 
Проте, у даному спорі відсутні документи, які б свідчили про залучення позивача до служби в нічний час, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби в нічний час .
Указані обставини підтверджують правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправною бездіяльності Управління МВС України в Херсонській області щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати за роботу у нічний час за 2001-2007 року та, відповідно, у їх стягненні. 
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №825/66/16.
Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення іншої частини позову, з огляду на таке. 

Пунктом 2 Указу №926/96 з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ постановлено: виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік (цей Указ набирав чинності з 01 грудня 1996 року, втратив чинність 01 січня 2008 року).
Указ №926/26 не передбачав порядку виплати матеріальної допомоги.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 червня 2005 року №501 затверджені Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно - правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу.
Пункт 3 зазначених Рекомендацій передбачав, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ про встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо.
Таким чином, формою звернення підлеглого до керівника був і залишається рапорт.
При цьому, для включення керівником до наказу про отримання матеріальної допомоги, підлеглий повинен був повідомити керівника про необхідність у матеріальній допомозі шляхом подання рапорту.
Судом першої інстанції встановлено та апелянтом не спростовано відсутність в УМВС України в Херсонській області рапортів про виплату допомоги ОСОБА_1 за 2002-2007 роки. Таким чином, оскільки відсутні докази звернення позивача з рапортами про виплату йому допомоги за вказані роки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати на користь позивача матеріальної допомоги за 2002-2007 роки та стягнення з відповідача матеріальної допомоги за вказані роки.

Поряд з цим, Указ №926/96 втратив чинність згідно з Указом Президента України від 18 грудня 2007 року №1234/2007, тому із 2008 року змінились умови та порядок нарахування і виплати матеріальної допомоги.
Підпункт 3 пункту 5 Постанови №1294 передбачав надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1.18 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31 грудня 2007 року №499 (далі - Інструкція №499), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896, при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.
Пунктом 2.16 Інструкції №499 встановлено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.
Згідно п. 2.17 Інструкції №499 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.
Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.
Зі змісту пункту 2.16 (2.17) Інструкції №499 (у редакціях, чинних протягом 2008 - 2013 років) слідує, що матеріальна допомога для оздоровлення надається особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік. Умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку.
При цьому, Інструкцією №499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2019 року по справі №815/714/16.

Матеріали справи не містять доказів подання позивачем рапортів або наказів по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку за період 2008 - 2013 роки.
З огляду на викладене, відсутні підстави у задоволенні позову щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати на користь позивача матеріальної допомоги для оздоровлення 2008-2013 року та стягнення з відповідача матеріальної допомоги для оздоровлення за 2008-2013 роки.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиву на позов. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
У відповідності до ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 02.08.2021 року.