ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/10/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;
Представники сторін в судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”
на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021
по справі №916/10/21
за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”
до Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №14”
про стягнення заборгованості в загальній сумі 1 564 722,04 грн.
(суддя першої інстанції: Петров В.С., дата та місце ухвалення рішення: 16.04.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп. Шевченка, 29)                              

В січні 2021 року  Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (далі – АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”)  звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (далі – ДП “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)”) про стягнення заборгованості в загальній сумі 1600 644,37 грн., у т. ч.: основного боргу в сумі 988  381,11 грн., пені – 358 215,02 грн., 3% річних – 135 827,40 грн., інфляційних втрат – 113 346,15 грн., збитків – 4 874,69 грн.
В обґрунтування позову АТ “НАК “Нафтогаз України” зазначило, що відповідачем порушено прийняті на себе за договором постачання природного газу №7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018 зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу, внаслідок чого за ДП “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №14” рахується заборгованість, на яку було нараховано пеню, 3% річних, інфляційні втрати, а також збитки, завдані позивачу неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по даній справі позов задоволено частково, стягнуто з ДП “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” на користь АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз Україна” заборгованість у розмірі 913  000 грн., пеню в сумі 250 750,50 грн., 3% річних в сумі 140  609,51 грн., інфляційні втрати в сумі 148  022,82 грн., збитки в сумі 4874,69 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 21 858,86 грн., у задоволенні решти позову відмовлено.
В оскаржуваному рішенні місцевим господарським судом було з`ясовано, що сума основного боргу відповідача станом на 23.02.2021 складає 913000 грн., що підтверджено позивачем та визнається відповідачем. Так, згідно пояснень позивача 23.12.2020 відповідачем частково сплачена основна сума боргу в розмірі 75381,11 грн., яка не відображена в розрахунку позивача з об`єктивних причин, оскільки розрахунок боргу складений станом на 30.11.2020, а тому у зв`язку з частковою оплатою основного боргу позивачем у цій частині було зменшено розмір позовних вимог до 913000 грн., що заявлена до стягнення.
Місцевий господарський суд зазначив, що з огляду на порушення відповідачем термінів сплати вартості поставленого природного газу за спірний період, позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в розмірі 140609,51 грн., судом встановлено, що вказані розрахунки 3% річних були здійснені позивачем вірно, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в сумі 140609,51 грн.
Крім того, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу в розмірі 148022,82 грн. та встановлено, що вказані інфляційних нарахувань були здійснені позивачем вірно, однак при обрахунку їх загальної суми позивачем здійснено віднімання сум тих періодів, за якими індекс інфляції становив менше одиниці - 99,9%, що є невірним, з огляду на те, що в ті періоди, в які визначений Державною службою статистики України індекс інфляції становив менше одиниці - 99,9%, тобто мала місце дефляція, інфляційні взагалі не нараховуються, з огляду на що судом самостійно здійснено розрахунок розміру інфляційних втрат за відповідними актами приймання-передачі природного газу за кожний день прострочення, який складає 225463,68 грн. Суд першої інстанції зазначив, що зважаючи на те, що заявлена до стягнення сума інфляційних втрат за вказаними актами є меншою, ніж розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума інфляційних втрат по зобов`язанням з грудня 2018 по березень 2019, яка заявлена позивачем в розмірі 148022,82 грн.
Також, здійснивши перерахунок пені, суд першої інстанції зазначив, що загальна сума пені за зобов`язаннями з листопада 2018 року по березень 2019 року за обраний позивачем період складає 815016,88 грн. Зважаючи на те, що заявлена до стягнення сума пені за вказаними актами є меншою, ніж вище розрахована судом, та з огляду на те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відповідно підлягає стягненню сума пені по зобов`язанням з листопада 2018 року по березень 2019 року, яка заявлена позивачем в розмірі 358215,02 грн.
Крім того, з огляду на заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку про   можливість зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 30% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу, а саме до 250750,50 грн.
Частково не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, АТ “НАК “Нафтогаз України” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 107  464,52 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині – про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.625 Цивільного кодексу України, та процесуального права (ст.ст.236 та 238 Господарського процесуального кодексу України), без дослідження усіх істотних обставин справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню в часині відмовлених позовних вимог.
Заявник апеляційної скарги звертає увагу, що укладаючи з позивачем Договір постачання природного газу, відповідач взяв на себе зобов`язання у разі прострочення виконання умов договору нести відповідальність у вигляді пені у розмірі, визначеному цим Договором. Так, за прострочення виконання умов договору настає відповідальність визначена умовами договору (п.8.2), зокрема, сплата неустойки.
Крім того, апелянт вказує, що не є підставами звільнення від відповідальності, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. Боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб. Таких умов не містить і укладений між сторонами договір.
Також заявник апеляційної скарги зазначає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги майновий стан сторін і оцінити співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора. Відповідач до матеріалів справи не надав жодних належних доказів, які б підтверджували його неспроможність виконати взяті на себе зобов`язання.
На думку заявника апеляційної скарги, відповідачем не надано жодних доказів до матеріалі справи, які б підтверджували неспроможність відповідача виконати взяті на себе зобов`язання, а отже, зменшення судом першої інстанції розміру пені суперечить принципам розумності, справедливості, добросовісності, що призводить до зловживання з боку боржника.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження по справі №916/10/21 за апеляційною скаргою АТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021.
09.06.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №14” надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21.
У відзиві відповідач зазначає, що первісна заявлена сума до стягнення становила 1  600  644,37 грн., з яких: основного боргу в сумі 988  381,11 грн., пені 358  215,02 грн., 3% річних 135  827,40 грн., інфляційних втрат 113  346,15 грн., збитків 4874,69 грн. Таким чином, сума штрафних санкцій становила 612  263,26 грн. при сумі основного боргу 988  381,11 грн., тобто загальна сума боргу майже вдвічі більше основної.
Крім того, як зазначає у своєму відзиві відповідач,  ДП “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №14” сплачувало за спожитий газ 31.07.2020 у сумі 199  984,88 грн. та 23.12.2020 у сумі 75  381,11 грн., тобто основна сума боргу була зменшена та на дату звернення позивача з позовною заявою до суду становила 913  000 грн.
На думку відповідача, місцевий господарський суд враховуючи специфіку діяльності відповідача, а саме належність його до об`єктів критичної інфраструктури, так як відповідач є основним постачальником теплової енергії для мешканців, підприємств, установ, організацій та об`єктів соціальної інфраструктури, а також суспільну необхідність господарської діяльності відповідача та відіграння нею особливої соціальної ролі, приймаючи до уваги неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру заявлених штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає до стягнення з відповідача, на 30% від заявленої позивачем суми пені за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу. Таке зменшення розміру пені суд вважав оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. 
Таким чином, відповідач вважає доводи скаржника про неправильне застосування судом ст. ст. 549-552, 599, 625 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України не підтвердженими та такими, що не спростовують висновки, покладені в основу прийнятого у справі судового рішення в оскаржуваній частині.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 призначено на: 13.09.2021 року о 10-30 год.
          Разом з тим, у зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Діброви Г.І. у відрядженні 13.09.2021, судове засідання призначене на 13.09.2021 року о 10-30 год. у справі №916/10/21 не відбулось, про що 13.09.2021 складно відповідну довідку.
13.09.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №14” надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності уповноваженого представника.
          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 призначено на: 15.09.2021 року об 11-30 год.
          Крім того, 15.09.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
          В судове засідання 15.09.2021 представники сторін не з`явились.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, з огляду на клопотання учасників справи про розгляд справи за відсутністю їх представників, колегія суддів апеляційного господарського суду, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2018 між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”   (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено Договір №7193/18- ТЕ-23 постачання природного газу, згідно п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.
Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього Договору, споживач визначає самостійно. 
Згідно п. 1.4 Договору за цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на митну територію України. 
Пунктом 2.1 Договору визначено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 150,0 тис. куб. м.
Згідно з п. 2.2 Договору обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим Договором (далі - планований обсяг) повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.
Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1 цього Договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному Договору у відповідному періоді, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до Розділу 3 даного Договору. При цьому споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених в пункті 2.1 цього Договору, шляхом підписання додаткової угоди (п. 2.3 Договору).
Пунктом 2.4 Договору передбачено, що допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного періоду постачання газу в розмірі +- 5 відсотків від підтвердженого постачальником планового обсягу (номінації) без узгодження сторін.
Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до укладеного Договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу загального обсягу переданого газу у відповідному періоді постачання газу.
За умовами п. 3.1 Договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Положеннями п. 3.7 Договору встановлено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Відповідно до п. 3.8 Договору споживач зобов`язується подати не пізніше 22 жовтня 2018 року постачальнику: довідку за підписом уповноваженої особи про загальний обсяг використання споживачем природного газу в період з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) з детальною розбивкою загальної кількості природного газу, зазначеної в довідці, за категорії використання (у тому числі згідно з цим договором); підписані споживачем два примірники акту приймання-передача природного газу, датованого 17.10.2018, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу в період з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) згідно із цим договором, його фактична ціна і вартість. Виключно споживач несе відповідальність за достовірність обсягів газу, зазначених ним в довідці та акті приймання-передача природного газу.
Пунктом 3.9 Договору визначено, що постачальник не пізніше 26 жовтня 2018 року   повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акту.
В п. 3.10 Договору споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим Договором у відповідному періоді.
За положеннями п. 3.11 Договору у разі неподання або несвоєчасного подання споживачем постачальнику акту приймання-передачі природного газу такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період, при цьому: 1) споживач визнає, то порушення ним пункту 3.8 цього Договору сторони вважають односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді; 2) споживач не має права заперечувати проти непостачання постачальником природного газу на його користь за цим Договором за відповідний період у разі порушення ним пункту 3.8 цього Договору; 3) споживач не заперечує та визнає, що порушення ним пункту 3.8 цього Договору може бути причиною виникнення у постачальника негативного небалансу, витрати на врегулювання якого (вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування) споживач зобов`язаний у порядку, визначеному цим Договором, оплатити постачальнику.
Відповідно до п. 4.1 Договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.
Згідно з п. 5.1 Договору ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.
У відповідності до п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб. м газу на дату укладання Договору становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що постачання природного газу споживачеві за ціною, визначеною в пункті 5.2 цього Договору, здійснюється за умови: виконання споживачем, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України “Про теплопостачання”, обов`язку щодо відкриття рахунка із спеціальним режимом використання; дотримання вимог пункту 12 Положення.
Згідно з п. 5.4 Договору загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу за цим Договором.
Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього Договору укладення Договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення   за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором.
За умовами п. 6.2 Договору під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.
Пунктом 6.3 Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином: 
-  споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі, коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія ст. 19-1 Закону України “Про теплопостачання”;
-    в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту б. 1 цього Договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;
-  з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалась дія ст. 19-1 Закону України “Про теплопостачання” в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;
-  шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим Договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором; 
-  оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.
В п. 6.4 Договору сторони погодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.
За умовами п. 6.5 Договору звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.
В підпункті 6 пункту 7.2. Договору передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
Згідно з п. 8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим Договором. 
У відповідності до п. 8.2 Договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальника пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної обліковій ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року №256.
Пунктом 8.9 Договору сторони визначили, що збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених законодавством.
У відповідності до п. п. 10.1, 10.2 Договору передбачено, що у випадку виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобов`язуються розв`язувати їх шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення. У разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.
В п. 10.3 Договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою   про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.
За умовами розділу 12 Договору останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.
26 жовтня 2018 року між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено додаткову угоду №1 до Договору №7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018, якою викладено п. 2.1 Договору у наступній редакції: “Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 170,0 тис. куб. м.?; викладено п. п. 3.8 – 3.9 Договору у наступній редакції: “3.8 Споживач зобов`язується подати не пізніше 31 жовтня 2018 року постачальнику: довідку за підписом уповноваженої особи про загальний обсяг використання споживачем природного газу в період з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) з детальною розбивкою загальної кількості природного газу, зазначеної в довідці, за категоріями використання (у тому числі згідно з цим Договором); підписані споживачем два примірники акту приймання-передачі природною газу, датованого 26.10.2018, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу в період з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) згідно з цим Договором, його фактична ціна та вартість. Виключно споживач несе відповідальність за достовірність обсягів газу, зазначених ним в довідці та акті приймання-передачі природного газу?; “3.9 Постачальник не пізніше 06 листопада 2018 року повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акту?; викладено п. 12.1 Договору у наступній редакції: “Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 26 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення”.
Вказана додаткова угода набула чинності з дати її підписання сторонами і діяла з 01 жовтня 2018 року. 
29 жовтня 2018 року між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено додаткову угоду №2 до Дговору №7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018, якою викладено п. 2.1 договору у наступній редакції: “Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 26 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 190,0 тис. куб .м.?; викладено п. 3.8 – 3.9 у новій редакції; викладено п. 12.1 Договору у наступній редакції: “Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення”.
Вказана додаткова угода набула чинності з дати її підписання сторонами і діяла з 01 жовтня 2018 року. 
В подальшому, 07 листопада 2018 року між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено додаткову угоду №3 до Договору №7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018, якою доповнено п. 2.1 Договору абзацом у наступній редакції: “Постачальник передає споживачу з 01 листопада 2018 року по 30 листопада 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 300,0 тис. куб. м.??; замінено по тексту Договору слова “пункт 12 Положення? словами “пункт 11 Положення?; викладено з 01 листопада 2018 року пункти 5.2 та 5.3 Договору у новій редакції; викладено підпункти 1) та 3) пункту 6.3 Договору у новій редакції; викладено п. 12.1 Договору у наступній редакції: “Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року до 30 листопада 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення”.
Вказана додаткова угода набула чинності з дати її підписання сторонами і діяла з 01 листопада 2018 року. 
29 листопада 2018 року між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено додаткову угоду №4 до Договору №7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018, якою викладено розділи 1-12 Договору у новій редакції.
Так, відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Згідно п. п. 1.2 та 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018)   природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. За цим Договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на митну територію України.
В п. 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) визначено, що постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1650,00 тис. куб. м., в т. ч. по місяцях: у жовтні 2018 року – 0; у листопаді 2018 року – 300,00; у грудні 2018 року – 300,00; у січні 2019 року – 300,00; у лютому 2018 року – 300,00; у березні 2019 року – 300,00; у квітні 2019 року – 150,00?.
Згідно з п. 2.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п. 2.1 цього Договору, повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, зазначених пунктом 1.2 цього Договору. Споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього Договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.
За умовами п. 2.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим Договором може відбуватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду (в даному випадку й надалі по тексту договору - газовий місяць в значенні Кодексу ГТС). Для цього споживач зобов`язаний надати постачальнику не пізніше ніж за три робочих дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.
Відповідно до п. 2.5 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного в п. 2.1 обсягу без підписання додаткової угоди.
В п. 3.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) визначено, що постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі: 
-природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; 
-імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. 
Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
В п. 3.8 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього Договору (п. 3.8.1).
Споживач в акті приймання-передачі природного газу зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу (п. 3.8.2).
Відповідно до п. 3.9 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом:
- завірену копію акту про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ (ГТС) (п. 3.9.1);
- інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно:
1) фактично використаних у відповідному розрахунковому періоді обсягів природного газу (відповідно до п. 3.8.1. цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу за використання газу (у тому числі згідно з цим Договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді;
2) обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до реєстру споживачів постачальника (відповідно до п. 3.8.2 цього Договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформаціє. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді (п. 3.9.2);
- підписані споживачем два примірники акту приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п. 3.8 цього Договору, його фактична ціна та вартість (п. 3.9.3).
В п. 3.10 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) визначено, що постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акту приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акту.
В п. 3.11 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) встановлено, що споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.
За положеннями п. 3.12 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) у разі неподання або несвоєчасного подання споживачем постачальнику акту приймання-передачі природного газу такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим договором за відповідній розрахунковий період, при цьому: 1) споживач визнає, що порушення ним пункту 3.9 цього Договору сторони вважають односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим Договором у відповідному розрахунковому періоді, внаслідок чого споживач має компенсувати постачальнику збитки, які розраховані відповідно до п. 3.13 Договору; 2) споживач не має права заперечувати проти непостачання постачальником природного газу на його користь за цим договором за відповідний розрахунковий період у разі порушення ним п. 3.9 цього Договору та не має права застосовувати до постачальника штрафні санкції за недопоставку газу.
Згідно положень п. 3.13 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 цього Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п. 5.7 цього Договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період (п. 3.13.1); 
- якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф- Vп)хЦхК, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цимДоговором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vп- замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 цього договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К – коефіцієнт, який дорівнює 0,5.
Відповідно до п. 4.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.
У відповідності до п. 4.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 2911.2018) ціна за 1000 куб. м. газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість – 7482,61 грн.
В п. 4.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) передбачено, що загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу.
Згідно з п. 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п. 10.3 цього Договору підписання будь-яких договорів (або інших документів) про організацію взаєморозрахунків з різниці в тарифах відповідно до механізму, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України (до 01.01.2019 - відповідно до постанови КМУ від 14.02.2018  № 110), а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором
За умовами п. 5.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) сторони погодили, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.
В п. 5.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином: 
1)                    споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;
2)  в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору;
3)  з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором;
4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором; 
5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.
В п. 5.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) сторони погодили, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.
За умовами п. 5.5 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його приймання-передачі.
В п. 5.7 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) визначено, що відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього Договору, здійснюється наступним чином:
-    постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 цього Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб. м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 цього Договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п. 3.13 цього Договору;
-    постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;
-  споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті- претензії.
У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України.
В підпункті 6 пункту 6.2. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018)   передбачено, що споживач зобов`язаний прийняти газ в кількості, зазначеній в п. 2.1 Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.
Згідно п. 7.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим Договором. 
У відповідності до п. 7.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) у разі прострочення споживачем оплати згідно п.п. 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальника пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної обліковій ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року № 256.
В п. 7.8 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) сторони визначили, що збитки, завдані одній із сторін внаслідок невиконання (неналежного виконання) іншою стороною своїх зобов`язань, відшкодовуються винною у невиконанні (неналежному виконанні) стороною в порядку та розмірі, визначених цим Договором та чинним   законодавством України.
Згідно з п. п. 9.1, 9.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) у випадку виникнення спорів (розбіжностей) сторони зобов`язуються розв`язувати їх шляхом проведення переговорів та консультацій. Будь-яка із сторін має право ініціювати їх проведення. У разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.
В п. 9.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою   про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.
За умовами розділу 11 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.
Пунктом 11.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018) пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3 9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абзац третій підп. 2 п. 6.4 цього Договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в пункті 12 цього Договору та розміщується на офіційному сайті постачальника”.
Як вбачається з матеріалів справи, листом від 21.02.2019 №26-1691/1.17-19 ПАТ “НАК “Нафтогаз України”   повідомила ДП “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” про те, що з 01.03.2019 року застосовуються наступні пункти відповідного Договору: 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац п`ятий підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3,абзац третій підп. 2) п.6.4 Договору; при цьому пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп. 5) п. 6.2, абзац другий підп. 2) п. 6.4 Договору з 01.03.2019 р. сторонами не застосовуються.
20 березня 2019 року між ПАТ “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (постачальник) та Державним підприємством “Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 14)” (споживач) укладено додаткову угоду № 5 до Договору № 7193/18- ТЕ-23 від 12.10.2018, якою викладено п. 2.1 Договору у наступній редакції: “Постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1083,00 тис. куб. м., в т. ч. по місяцях: у жовтні 2018 – 0; у листопаді 2018  – 141,509; у грудні 2018 – 286,750; у січні 2019 – 246,593; у лютому 2018 – 228,024; у березні 2019 – 180,124; у квітні 2019– 0?.
Вказана додаткова угода набула чинності з дати її підписання сторонами і діяла з 01 жовтня 2018 року.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до     ст. 626 Цивільного кодексу України       договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Як зазначалося раніше, рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по даній справі оскаржується позивачем в частині відмовлених позовних вимог про стягнення пені, з огляду на що, з урахуванням приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача.
Стосовно зменшення місцевим господарським судом пені до на 30% до суми 250750,50 грн., судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Суд апеляційної також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору постачання природного газу.
          Первісна сума, заявлена позивачем до стягнення, становила: 1600644,37 грн., з яких: основного боргу в сумі 988381,11 грн., пені 358215,02 грн., 3% річних 135827,40 грн., інфляційних втрат 113346,15 грн., збитків 4874,69 грн. Тобто, сума штрафних санкцій становила 612263,26 грн. при сумі основного боргу 988381,11 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає що відповідач є державним підприємством та забезпечує окремі категорії об`єктів з опалення.
З огляду на вказане та враховуючи, що нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов Договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що в даному випадку стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, у зв`язку з чим правомірно зменшено пеню, заявлену до стягнення до 250 750,50 грн.
Крім того, судова колегія також звертає увагу, що зменшення судом розміру неустойки, враховуючи положення ст. 219 Господарського кодексу України, яка регулює межі господарсько-правової відповідальності, порядок і умови зменшення розміру та звільнення від відповідальності, свідчить про те, що зменшення судом розміру стягуваної пені є проявом обмеження відповідальності боржника, та жодним чином не є звільненням його від відповідальності, у зв`язку з чим доводи апелянта в цій частині відхиляються.
З огляду на вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що висновок суду першої інстанції про зменшення пені до  250 750,50 грн. є обґрунтованими, а доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду. 
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 16.04.2021 по справі №916/10/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 16.09.2021 року.

Головуючий суддя:                                                     Н.М. Принцевська

Судді:                                                                      Г.І. Діброва
                                                                                             
                                                                                    А.І. Ярош