ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021                      м. Дніпро         Справа №  904/1359/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Вечірка І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 (повний текст складено 26.04.2021, суддя Мельниченко І.Ф.) у справі №904/1359/21
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, -

ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
У лютому 2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі – Залізниця) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з відповідача – ПрАТ «Північний ГЗК» плату за користування вагонами в сумі 60 333,48 грн. та 2 311,56 грн. збору за зберігання вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2020 за залізничними накладними №№50594506, 50594571, 50594514, 50594555, 50594530, 50806215, 50806264, 50806280, 50806108 позивачем прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - ПрАТ «Північний ГЗК». У зв`язку з несвоєчасним забиранням вагонів їх власником, на станції призначення Рядова, а також підходах до неї (ст. Савро, Жовті Води), відбулась затримка (скупчення) вагонів, за що була нарахована плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача плату за користування вагонами в сумі 60 333,48 грн. та 2 311,56 грн. збору за зберігання вантажу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що прийняті до перевезення Залізницею спірні вагони були затримані на шляху прямування через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача. При цьому, суд встановив, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу; приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.
2.          Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Скаржник посилається на такі обставини:
-          відомості ф. ГУ-46 за №№ 12099416, 13099417, 13099418, 29099420, 29099501, 02109502, складені позивачем за час користування вагонами та на підставі яких нарахована плата, були підписані відповідачем із зауваженнями. Збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 №06109019 визнано відповідачем частково;
-          Залізницею порушено умови договору про надання послуг від 16.02.2018 в частині належного виконання своїх зобов`язань та зобов`язань, передбачених ст. 41 Статуту залізниць України, безпідставно перевищено строк доставки вантажу за накладними №№50806215, 50806264, 50806280, 50806108;
-          не здійснено належного аналізу документального обґрунтування відсутності вини відповідача в обставинах затримки вагонів.
3.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
4.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення слід залишити без змін з огляду на таке.
5.          Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
14.12.2017 між ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (надалі – Залізниця) та ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі – ПрАТ «Північний ГЗК», власник колії) укладено договір №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч «Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - договір). Цим договором врегульовані відносини між сторонами щодо подачі і забирання вагонів.
Відповідно до п. 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.
Згідно з п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється: 
- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години; 
- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години; 
- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання; 
- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень, форми ГУ-2; 
У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом.
Згідно з абз. 1 п. 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "Північний ГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні; подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ за телефоном відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (п. 8 договору).
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).
Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (п. 12 договору).
Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).
Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці, зокрема, за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва №1).
У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 23.12.2017 до 23.12.2022 включно.
Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору матеріали справи не містять.
На умовах вищезазначеного договору, у вересні 2020 на адресу ПрАТ “Північний ГЗК” (станція призначення Рядова Придніпровської залізниці) прибували поїзди з порожніми вагонами. В перевізних документах станцією призначення вказано станцію Рядова Придніпровської залізниці, вантажоотримувачем - ПрАТ “Північний ГЗК”. 
У зв`язку з тим, що на станції призначення Рядова сталось скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше і не були забрані ним на свою під`їзну колію, на станціях – підходах Савро та Жовті Води відбулась затримка поточних вагонів, що також прямували на адресу відповідача.
На підставі наказів №606 від 11.09.2020 та №636 від 24.09.2020 Залізницею прийнято рішення про затримку на станціях Савро і Жовні Води, відповідно, поїздів №2815 (індекс 4848-94-4572) у складі 59 вагонів та №3027 (індекс 4568-18-4572) у складі 54 вагонів, і несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на адресу ПрАТ «Північний ГЗК». 
На підставі наведених наказів, складено акти, загальної форми ГУ-23а, про затримку вагонів та кінець затримки №101 від 11.09.2020 у період з 11.09.2020-11.09.2020 з 01-50 год. та №34 від 24.09.2020 у період з 24.09.2020 з 16-30 год. – 27.09.2020 до 14-30 год., і передано повідомлення №№101, 34 про затримку вказаних вагонів на станцію призначення Рядова та до інформаційно-обчислювального центру залізниці. Вказані повідомлення прийняті відповідачем.
Також станцією Рядова складено такі документи: акт загальної форми ГУ-23 №№3480, 3481, 3485, 3486, 3487, 3488, 3493, 3500, 3683, 3684, 3685, 3686, 3687, 3688, 3689, 3690, 3692, 3693, 3695, 3697, 3699, 3700, 3701, 3707, 3708 у період 11.09.2020 – 27.09.2020, у якому зазначено час початку та закінчення затримки спірних вагонів.
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника нараховано плату за користування вагонами за відомостями ф. ГУ-46 №№12099416, 13099417, 13099418, 29099420, 29099501, 02109502 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №06109019 на загальну суму 62  645,04 грн., у т.ч. ПДВ.
Відповідач заявлені до стягнення плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу не сплатив, що й стало причиною виникнення спору.
6.          Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Предметом спору є вимога Залізниці про стягнення з ПрАТ "Північний ГЗК" плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу. Підставою визначено затримку вагонів з вини відповідача, у зв`язку з чим йому нараховано плату за їх користування та збір за зберігання вантажу за час затримки.
Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.12.2017 між сторонами укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Терни і Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця".
Умовами договору встановлено, що власник колії сплачує АТ "Укрзалізниця" плату за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, що сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.
Відповідно до пп. 8 п. 6 р. 1 Статуту залізниць України (далі - Статут) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому порожні власні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою перевізної плати, мають статус "вантажу", який залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати його одержувачу, зазначеному в накладній.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №904/7360/17.
Права, обов`язки і відповідальність залізниць та підприємств, які користуються залізничним транспортом, а також організація та основні умови перевезення вантажів визначаються Статутом залізниць України.
Статтею 46 Статуту передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку з цим відповідного збору регламентуються Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087.
Згідно з п. п. 5, 8 вказаних Правил якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст. 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.
Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
Термін безоплатного зберігання обчислюється: 1) якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 2) при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; 3) при затримці - з моменту затримки.
Відносно плати за користування вагонами, то відповідно до ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за №113, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, пунктами 3, 6, 8 - 10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.
У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.
Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).
Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.
При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №864/5085).
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. ст. 76-79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказами вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення Рядова та правомірності дій залізниці щодо видання наказів, перелічених у п. 5 цієї постанови, є: акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф. ГУ-23а, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46 та накладні, оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно-правових документів: п.п. 4, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, ст.ст. 119, 125 Статуту залізниць України, договору сторін.
Відповідно до п.1.1 п.1 Правил оформлення перевізних документів накладна надається в електронному вигляді (із накладенням цифрового підпису ЕЦП). Накладна в електронному вигляді складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем надані належні й допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником (відповідачем) - Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що станціями призначення та затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції затримки згідно із Тарифним керівництвом №1 розрахована плата за користування спірними вагонами у розмірі 60 333,48 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 2  311,56 грн.
Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони на під`їзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника. Натомість, доказів повідомлення відповідачем позивача відповідно до п. 8 договору про готовність вагонів до забирання матеріали справи не містять.
Таким чином, матеріали справи свідчать, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням п. 33 Правил видачі вантажів та ст. ст. 46, 47 Статуту.
Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує проїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку АТ "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.
Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 31.08.2005 №507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.
Наявність тимчасово вільних колій на станції - це виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.
Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/7535/17, від 15.06.2018 у справі №904/7360/17, від 17.10.2018 у справі №904/6067/18, від 04.11.2019 у справі №904/5461/18.
Наявність вільних під`їзних колій на станції призначення, з урахуванням неподання відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача наявні підстави для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 62  645,04 грн.
7.          Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.
Доводи скаржника про те, що позивачем не було надано належних доказів щодо вини відповідача у затримці спірних вагонів на станціях Савро та Жовті Води, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, факт скупчення вагонів, що прибули на адресу відповідача і не були забрані ним на свою під`їзну залізничну колію, підтверджується актами загальної форми, що були складені залізницею за участю представника відповідача і додані до матеріалів справи в якості доказів. Отже, є документально підтвердженим, що відповідач був обізнаний про те, що на станції Рядова має місце скупчення вагонів, через що на станціях - підходах Савро та Жовті Води сталась затримка вагонів відповідача. Додатковим підтвердження цього факту є інформація, що міститься в Книзі повідомлень.
Посилання скаржника на перевищення Залізницею часу доставки вантажу не спростовує встановленої у п. 6 цієї постанови вини відповідача у обставинах скупчення та затримки вагонів, що прямували на ім`я ПрАТ «Північний ГЗК». У підтвердження порушення положень умов договору про надання послуг від 16.02.2018 та ст. 41 Статуту залізниць України скаржником не надано жодного доказу, крім того, дані правовідносини не стосуються спору, що розглядається в межах цієї справи.
8.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Право скаржника порушено не було. 
     9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної  скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні. 
 10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 у справі №904/1359/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 у справі №904/1359/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                        Л.М. Білецька  

Суддя                                                                                      Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                       І.О. Вечірко