У х в а л а  
І м е н е м  У к р а ї н и
 
06 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/13449/14-ц
провадження № 61-12238 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,     Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заінтересовані особи:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, 
В с т а н о в и в:
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року позов акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості задоволено.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року задоволено заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
09 червня 2021 року, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.
20 липня 2021 року  ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду                 від 30 червня 2021 року.
У касаційній скарзі заявник  просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявник не була належним чином повідомлена про розгляд справи 04 серпня 2014 року, жодних листів чи повідомлень із суду не отримувала, а підпис, поставлений на повідомленнях про вручення здійснений іншою особою.
Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Постановляючи ухвалу від 30 червня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у суді першої інстанції, звернулася з пропуском строку на апеляційне оскарження на 6 років і 10 місяців. 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Такого висновку суд дійшов з огляду на наступне.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).
Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини                             від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/9 «Совтрансавто-               Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
За правилами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої  статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 04 серпня 2014 року) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 04 серпня 2014 року                          ОСОБА_1 звернулася з пропуском строку на апеляційне оскарження на 6 років і 10 місяців. При цьому, апеляційний суд встановив, що заявник була належним чином повідомлена про розгляд справи 04 серпня 2014 року, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення судової повістки. Крім того, ОСОБА_1 отримувала поштою 15 серпня 2014 року копію повного тексту ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня                      2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням.
У своїй касаційні скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що повісток щодо дати розгляду справи від суду першої інстанції не отримувала, а підпис на зворотньому повідомленні вчинений іншою особою.
Суд касаційної інстанції зазначає, що доказів того, що підпис на зворотньому повідомленні вчинений не ОСОБА_1 , а іншою особою, зокрема, звернення до правоохоронних органів у зв`язку із такими обставинами, нею до суду не надано.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Відповідно до частини четвертої статті  394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами четвертою-шостою статті 394 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2021 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заінтересовані особи:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити  особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

                                                                                                                        С. О. Карпенко 

В. А. Стрільчук