ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

08 вересня 2021 року м. Херсон
Номер провадження: 22-ц/819/1443/21 
Єдиний унікальний номер справи: 766/18474/17
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів:  Вейтас І.В., Кузнєцової О.А.
секретар Плохотніченко А.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , представник – ОСОБА_2 
представник відповідача – ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Варняк Наталія Сергіївна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольга Вікторівна, Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності, виділення в натурі у власність частки майна,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і судових рішень суду першої інстанції
У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8 , який за життя склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, окрім житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , він заповів по 1/4 частці позивачу та відповідачам: ОСОБА_4 – онуку померлого, сину позивача, ОСОБА_6 – доньці померлого, сестрі позивача, та ОСОБА_7 – онуці померлого, доньці ОСОБА_6 . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно, а саме: 1/2 частину розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , земельну ділянку площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, а саме по АДРЕСА_4 , та транспортний засіб «Toyota Corolla», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. З аналогічними заявами звернулися до нотаріуса і відповідачі за справою. Однак, постановою приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 у зв`язку із відсутністю документів, які б засвідчували право спадкодавця на спадкове майно, що позбавляє позивача реалізувати своє право на отримання спадщини після смерті батька. Крім цього, квартира АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 20.03.2013 року, що зареєстрована за дружиною померлого, матір`ю позивача, ОСОБА_5 , була придбана за спільні сумісні кошти в період перебування у зареєстрованому шлюбі з батьком позивача, а тому є спільним сумісним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Проте, після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 вказану квартиру. Позивач вважав, що оскільки спірна квартира була придбана ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти, вона є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак батькові позивача належала 1/2 частина цієї квартири. Тому такий правочин не відповідає вимогам закону, та є недійсним. ОСОБА_5 не мала права на відчуження цього майна, яке відповідно є частиною спадкової маси, а ОСОБА_6 не є добросовісним набувачем. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просив визнати недійсним договір дарування від 26.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №600; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 , індексний номер 16082727 від 26.09.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценко Олегом Михайловичем при посвідченні 26.09.2014 року договору дарування, а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку від 1/2 частини розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 1/4 частку від 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, а саме: по АДРЕСА_4 , та на 1/4 частку від 1/2 частини транспортного засобу «Toyota Corolla», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виділити йому у власність 1/8 частку в натурі із розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2021 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_8 на 5/24 частин від всього спадкового майна, а саме: на 5/24 частин від 1/2 частини розважального комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на 5/24 частин земельної ділянки, площею 0,0721 га, яка знаходиться на території Кардашинської сільської ради Голопристанського району Херсонської області по АДРЕСА_4 , на 5/24 частин від 1/2 частини транспортного засобу Toyota Corolla, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача, як спадкоємця порушені та підлягають захисту в обраному ним порядку.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування від 26.09.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 , а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не визнає спірну квартиру як спільне сумісне майно зі спадкодавцем, а тому позивач, як спадкоємець за заповітом, був зобов`язаний звернутись з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва на частку майна у спільній сумісній власності та отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Саме такою постановою нотаріуса могло б бути підтверджено, що право спадкодавця порушене і потребує захисту. 

Відмовляючи в задоволенні позову в частині виділу в натурі спадкового майна, суд виходив з необгрунтованості вказаних вимог, оскільки стороною позивача не надано висновок експертизи щодо можливості виділу у натурі 5/24 частин від 1/2 частки розважального комплексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови позовних вимог щодо визнання недійсним договору дарування від 26.09.2014 року, укладеного між  ОСОБА_5  та ОСОБА_6 , та скасування рішення про державну реєстрацію права власності  ОСОБА_6  на квартиру  АДРЕСА_3 , а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про визнання права власності за ОСОБА_1  в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8  на 1/2 частину квартири  АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Варняк Н.С.,подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в зазначеній частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить йому на праві спільної сумісної власності, а тому спірна квартира є спільним майном подружжя. Позивач, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини є власником частки спадкового майна, належного за життя спадкодавцю і спірний договір дарування порушує його права.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується актовим записом про смерть №646, складеним 31.03.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.
На момент смерті спадкодавця він перебував у шлюбі (з 29.04.1969 року) з ОСОБА_5 .
За життя 22.05.2013 року ОСОБА_8 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Ларічевою Н.А., згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами разом із земельною ділянкою, на якій цей житловий будинок з надвірними будівлями та господарчими спорудами розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , заповів ОСОБА_5 , усе інше належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів по 1/4 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Згідно витягу зі Спадкового реєстру за №37407712 спадкова справа зареєстрована приватним нотаріусом Семиженко О.В.
З матеріалів спадкової справи №56091760, наданих приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Семиженко Ольгою Вікторівною, яка заведена щодо майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі спадкоємці ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняли спадщину шляхом подання заяв про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця.
Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується заявою від 19.05.2014 року.
Відповідач ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка, що підтверджується її заявою від 29.05.2014 року, зазначивши, що на день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з набутого ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі житлового будинку з земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортного засобу “Toyota Corolla”, 2008 року, грошових вкладів та інше. Її відомо про зміст заповіту ОСОБА_8 . Заяв про відмову від прийняття спадщини від ОСОБА_5 не подавалося.
26.09.2014 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 .При укладанні вказаного договору ОСОБА_5 стверджувала, що відчуженням квартири нею не порушуються права та інтереси будь-яких осіб.
Вищезазначена квартира належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 20.03.2013 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.03.2013 року.
З реєстраційної справи, наданої Виконавчим комітетом Херсонської міської ради на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що ОСОБА_5 зверталась із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_3 . 16.11.2012 року було складено декларацію про готовність до експлуатації гуртожитку по АДРЕСА_5 , який був реконструйований під житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира АДРЕСА_6 .
23.01.2013 року було складено акт прийому – передачі №02 ПП «Максіма-Про Україна», яким передано ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 , а 24.01.2013 року видано останній технічний паспорт на квартиру.
19.10.2017 року ОСОБА_1 (позивач за справою) звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну йому частку спадкового майна. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2017 року вих.№241/02-31, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Семиженко О.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не долучено експертної оцінки вартості всього спадкового майна та вартості обов`язкової частки у спадщині, а також не надано нотаріусу документів, які посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації.

Висновки апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що  підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої, четвертої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За положеннями статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
У пункті 23 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Так, спірна квартира була зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 20.03.2013 року, 
З матеріалів справи вбачається, що спірну квартиру ОСОБА_5 отримала спірну квартиру коли перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , а тому вказана квартира не відноситься до майна, що згідно діючого закону є особистою приватною власністю чоловіка, дружини, тобто спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя, не дивлячись на те, що документи оформлені на одного з подружжя. А отже, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловікові ОСОБА_5 , належала 1/2 частка у цій квартирі.
Враховуючи що спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя, не дивлячись на те, що документи оформлені на одного з подружжя, ОСОБА_8 , як чоловіку ОСОБА_5 , належала 1/2 частка у цій квартирі.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Частиною першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Частиною першою статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, розпорядившись всією спірною квартирою, за відсутністю достатнього обсягу повноважень на це, ОСОБА_5 порушила права власності позивача на належну йому частину квартири, як на спадкове майно ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, а також правові підстави, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування скасування за ОСОБА_6 запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на спірну квартиру, про визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на частину спірної квартири є доведеним та підлягають частковому задоволенню.
Оскільки після смерті спадкодавця спадкувати за законом мали б троє осіб, а саме: ОСОБА_1 (син померлого), ОСОБА_6 (донька померлого) та ОСОБА_5 (дружина померлого), остання як непрацездатна вдова спадкодавця, успадкувала обов`язкову частку у спадковому майні у розмірі 1/6 (1/3:2= 1/6), що узгоджується з положеннями частин третьої і п`ятої статті 1268 ЦК України, а спадкоємці за заповітом відповідно успадковують за заповітом 5/6 частин від спадкової маси, а саме кожен з 4х спадкоємців по 5/24 частин. Тобто позивач ОСОБА_1 має право на успадкування 5/24 частин спірної квартири.
В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому не переглядається на предмет його законності та обгрунтованості.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн. підлягають стягненню із ОСОБА_5 на користь позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Варняк Наталія Сергіївна, задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору дарування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, визнання права власності скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати недійсним договір дарування від 26.09.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_3 , а також відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частин від 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2021 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова