Ухвала 
 
14 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/2397/21
 
провадження № 61-14378ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» на постанову Київського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЖС» про витребування майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» (далі - ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЖС» (далі - ТОВ «КЖС») про витребування майна.
 
У березні 2021 року ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 44/2 на АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1949399080000, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року заяву ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на нежитлове приміщення № 44/2 на                                                       АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1949399080000, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .
 
Крім того, у березні 2021 року ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. від 03 листопада 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3733, а саме на нежитлове приміщення                          № 44/2 на АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1949399080000, яке належить на праві власності ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 63524281; заборони іншим особам вчиняти дії щодо вказаного нерухомого майна.
 
Заяву обґрунтовано тим, що 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. вчинено виконавчий напис № 3733 та приватним виконавцем виконавчого округу Наконечним І. М. 05 листопада 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39038181. Вказувало, що ТОВ «КЖС» та ОСОБА_1 вчиняються дії щодо відчуження нерухомого майна, яке є власністю ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент», а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації арештованого майна на електронних торгах Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), що унеможливить ефективний захист прав позивача.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року заяву ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» про забезпечення позову задоволено.
Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. від 03 листопада 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3733, яким звернуто стягнення на належне боржнику ОСОБА_1 нежитлове приміщення № 44/2 на                                              АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1949399080000 у межах виконавчого провадження № 63524281.
Заборонено іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а саме нежитлового приміщення № 44/2 на АДРЕСА_1 загальною площею 121,2 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1949399080000, яке належить на праві власності ОСОБА_1 .
 
Задовольняючи заяву ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскільки предметом позову, у тому числі, є вимоги щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. від 03 листопада 2020 року № 3733 таким, що не підлягає виконанню, вважав доцільним вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В.                             від 03 листопада 2020 року № 3733 у межах виконавчого провадження                            № 63524281, а також заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «КЖС» задоволено.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні заяви ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» про забезпечення позову відмовлено.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» не є боржником у виконавчому провадженні у межах якого просить зупинити стягнення, а положення статті 150 ЦПК України допускають забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні тільки за умови оскарження виконавчого документу боржником.
 
У серпні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» на постанову Київського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, в якій заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва                                         від 26 березня 2021 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першої та другої статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
 
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року 
№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).
 
Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
 
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
 
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
 
Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 157 ЦПК України  поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» є власником квартири АДРЕСА_2 , площею 118,5 кв. м на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 грудня 2018 року.
 
13 липня 2020 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення № 44/2 на АДРЕСА_1 , загальною площею 121,2 кв. м.
 
03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. на підставі договору позики та договору іпотеки запропоновано звернути стягнення на належне боржнику             ОСОБА_1 нежитлове приміщення № 44/2 на АДРЕСА_1 у рахунок стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КЖС» заборгованості у розмірі 1 200 000 грн, про що вчинено виконавчий напис.
 
На виконання виконавчого напису нотаріуса № 3733 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Наконечним І. М. 05 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63524281.
 
Встановивши, що ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» не є боржником у виконавчому провадженні № 63524281 у межах якого товариство просило зупинити стягнення та, ураховуючи приписи пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України, які допускають забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні тільки за умови оскарження виконавчого документу боржником, апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.
 
Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640сво19).
 
Доводи касаційної скарги ТОВ «КУА «Сіпіджі Ассетс Менеджмент»фактично зводяться до вирішення позовних вимог, що не допускається на стадії вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками апеляційного суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» на постанову Київського апеляційного суду                                  від 17 серпня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Сіпіджі Ассетс Менеджмент» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КЖС» про витребування майна відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

                                                                                                                      Ю. В. Черняк