Дата документу 13.08.2021 Справа № 310/6196/20

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 серпня 2021 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/6196/20
Провадження №22-ц/807/2519/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 04.10.2011.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Укладений договір, відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання.
04.10.2011 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3 та 2.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 23.06.2020 утворилась заборгованість в розмірі 21855,36 грн., яка складається з: 16236,44 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 16236,44 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 5618,92 грн. – заборгованість за простроченими відсотками.
Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість станом на 23.06.2020 в розмірі 21855,36 грн. за кредитним договором № б/н від 04 жовтня 2011 року, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року, повний текст якого складено 19 травня 2021 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04.10.2011 року у розмірі 1324,19 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1145,08 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 179,11 грн. також стягнуто судовий збір  у розмірі 127,35 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі. 

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або в інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. 
Позивач зазначав, що суд помилково відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту в повному обсязі, оскільки, відповідач фактично отримав зазначену у позові суму кредитних коштів, що підтверджується випискою по особовим рахункам відповідача. 
Відповідачем було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторони обумовили, в тому числі, базову відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 2,5 % щомісяця (30% річних), що також мають бути стягнуті на користь позивача. 

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості. 
За змістом відзиву відповідач вказала, що позивачем не доведено видачу їй інших кредитних карток в межах кредитного договору від 04.10.2011, окрім картки за № НОМЕР_1 . Позивачем не доведено збільшення кредитного ліміту по вказаній картці більше 1 тисячі гривень, чи отримання відповідачем коштів в межах цього кредиту на суму 16236,44 грн.
Витяг з тарифів обслуговування кредитних карти «Універсальна та витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а відтак не підтверджують погодження сторонами права Банку змінювати розмір відсоткової ставки. 

Відповідно до ч. 1  ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин. 
Згідно із  ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції частково стягуючи з відповідача заборгованість за тілом кредиту на суму 1145,08 грн. дійшов висновку, що довідка про видані відповідачу кредитні картки є неналежним доказом, а відтак з відповідача підлягає стягненню лише сума заборгованості за тілом кредиту, яка існувала на момент закінчення строку дії, отриманої відповідачем кредитної картки за договором від 04.10.2011, що станом на 28.02.2015 становила 1145,08грн. 
Оскільки збільшення кредитного ліміту, зокрема з 05.09.2018, мало місце вже по іншій кредитній картці, видача якої відповідачу, в межах кредитного договору від 04.10.2011, не доведена Банком, суд вважав недоведеним факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на суму 16236,44 грн. 

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 04.10.2011 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанк» за змістом якої відповідач погодилась, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 16).

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті www.privatbank.ua/terms (а.с. 17,45-69).

Відповідно до змісту довідки про Умови кредитування, остання містить умови щодо базової відсоткової ставки на місяць у розмірі 2,5%, передбачає комісію за зняття коштів в банкоматах та інші умови. 
Вказана довідка про Умови кредитування, містить підпис вчинений 04.10.2011 позичальником ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 станом на 23.06.2020 виникла заборгованість у розмірі 21855,36 грн., яка складається з: 16236,44 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0, 00 грн. – заборгованість за поточним тілом кредиту, 16236,44 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 5618,92 грн. – заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 5-13).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, при зверненні до суду АТ КБ «ПриватБанк» долучало до матеріалів справи виписку про рух коштів за договором № б/н за період з 04.10.2011 до 01.06.2020.

Як вбачається із вказаної виписки, позичальник активно користувалась наданими кредитними коштами, починаючи з 04.10.2011 та використовувала їх для придбання товарів в магазинах, аптеках і кафе, зняття готівкових коштів, оплати послуг, придбання продукції в кредит за програмою «Оплата частинами». 

Відповідно до вказаної виписки відповідачем ОСОБА_1 використовувались наступні картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 і серед іншого вчинялись дії щодо особистого переводу коштів між картками та їх поповнення власними коштами через термінали у м. Бердянську. Вказана виписка також містись інформацію щодо сум проведених операцій, їх дату, розшифровку призначення та залишок коштів після кожної операції та за своїм змістом збігається з розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви та підтверджує відомості викладені в ньому. 

Виписка по рахунках/карткам АТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 у справі №908/4154/13 щодо надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на спростування вказаної виписки та відображеному у ньому розміру заборгованості, ОСОБА_1 надано не було. 

Остання, заперечуючи факт видання їй в межах кредитного договору від 04.10.2011 усіх карток, окрім картки за № НОМЕР_1 , не довела, що вищезазначені картки були видані їй Банком в межах інших кредитних договорів, що були укладені на інших умовах, аніж підписані нею від 04.10.2011. 
Відповідачем також не спростовано інформацію надану позивачем і не довела, що отримані нею від АТ КБ «ПриватБанк» картки мали призначення «для виплат», тобто не були кредитними. 

Судом першої інстанції при ухваленні не було надано належну оцінку вказаним доказам. 

Колегія суддів також звертає увагу, що суд першої інстанції, частково відмовляючи в задоволенні позову, не прийняв в якості доказу довідку про видані кредитні картки (а.с. 14), проте в подальшому в своїх розрахунках використовував інформацію наведену у вказаній довідці в частині строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 . Викладене суперечить положенням ЦПК України.

Враховуючи, що матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі зазначеній позивачем, їх тривале використання, в тому числі і після лютого 2015 року та не виконання відповідачем свого обов`язку, щодо повернення таких коштів, колегія суддів приходить до висновку, що останні підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Оскільки помилковим є висновок суду першої інстанції, щодо видачі ОСОБА_1 лише однієї кредитної картки в межах договору б/н від 04.10.2011, колегія суддів також не може погодитись з мотивами суду в частині відмови у стягнення прострочених відсотків за користування кредитом. 

Як було встановлено судом першої інстанції, в розділі 5 «Порядок розрахунків» зазначено про те, що п.2.1.1.2.12 Умов та Правил, в редакції від 01.03.2019, сторони дійшли згоди, що, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для карти «Універсальна», 84,0 % - для карти «Універсальна Голд».

Разом з тим, позивачем не надано належних доказів ознайомлення відповідача саме з цією редакцією Умов та Правил, яка почала діяти з 01.03.2019 року, та узгодження такої процентної ставки з відповідачем.

Відтак, нарахування позивачем заборгованості за простроченими відсотками в розмірі процентних ставок 34,8%, 43,2 %, які відображені в розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, є безпідставними.

Разом із тим, колегія суддів, вирішуючи спір, зважає, що під час укладення кредитного договору від 04.10.2011, між сторонами ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було погоджено умови кредитування, шляхом підписання відповідачем довідки про умови кредитування, за змістом якої сторонами було узгоджено базову процентну ставку у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості, а також встановлено розмір неустойки та інші обов`язкові платежі.

Вирішуючи вимоги щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 за простроченими відсотками, колегія суддів виходить з наступного.

Із розрахунку заборгованості, який долучено банком до позовної заяви, вбачається, що в період з 04.10.2011 по 29.08.2014 банк нараховував проценти за договором, укладеним між сторонами з відсотковою ставкою 30,00 % річних, такі відсотки сплачувались відповідачем, проте не були погашені в повному обсязі і заборгованість за ними склала - 0,09 грн. (а.с. 6 зворот 12 колонка розрахунку).

Починаючи з 01.09.2014 процентна ставка була збільшена банком до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року - до 43,20% річних, крім того після 01.02.2016 банком періодично застосовувалась подвійна відсоткова ставка у розмірі 86,4% річних

Як було встановлено вище, матеріали справи та підписані відповідачем заява на оформлення кредитки та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не передбачають права банку, в тому числі в односторонньому порядку, змінювати погоджену сторонами відсоткову ставку.

Долучена до позовної заяви копія «Умов та правил надання банківських послуг» позичальником не підписана, відтак не є складовою кредитного договору, укладеного між сторонами 04.10.2011 року. 

Перевіривши розрахунки заборгованості за відсотками, апеляційним судом встановлено:
1) в період з 01.09.2014 до 31.12.2015 позивачем при застосуванні відсоткових ставок 34,80% річних та 43,20% річних було нараховано відсотків на суму 604,76 грн. (сума рядків колонок 9,10 а.с. 6-7).
За вказаний період фактична сума відсотків за користування кредитом, при застосуванні погодженої сторонами відсоткової ставки у 30% річних, повинна була складати 332,57 грн.

2) в період з 01.01.2016 до 30.06.2019 позивачем при застосуванні відсоткових ставок у розмірі 42%, 43,20% та 86, 4% річних, було нараховано відсотків на загальну суму 5843,38 грн. (сума рядків колонки 10 а.с. 8-12).
При застосуванні погодженої сторонами відсоткової ставки у 30% річних, сума відсотків повинна була складати 3782,72 грн.

3) в період з 01.07.2019 до 23.06.2020 позивачем при застосуванні відсоткових ставок у розмірі 42%, та 84% річних, було нараховано відсотків на загальну суму 7944,99 грн. (сума рядків колонки 15 а.с. 13)
При застосуванні погодженої сторонами відсоткової ставки у 30% річних, сума відсотків за цей період повинна була складати 4630,07 грн.

З наведеного вбачається, що за період з 01.09.2014 (з дня застосування підвищеної відсоткової ставки) до 23.06.2020 позивачем нараховано відсотків за користування кредитом на суму 14393,13 грн. розмір яких при використанні погодженої ставки у 30 % річних фактично складає 8745,36 грн. 

Тобто, позивачем всупереч укладеного з позивачем договору та підписаних умов кредитування, було надлишково нараховано 5647,77 грн., з яких 5618,92 грн. віднесено до заборгованості за простроченими відсотками та 28,85 грн. фактично включено до тіла кредиту.

Отже, розмір тіла кредиту, тобто коштів фактично отриманих ОСОБА_1 , повинно бути зменшено на 28,85 грн. надлишково нарахованих відсотків в сумі 16207,59 грн. = (16236,44-28,85) підлягає стягненню з відповідача. 

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню частково в частині стягнення з ОСОБА_1 0,09 грн., , що були правомірно нараховані позивачем до 29.08.2014 і не були сплачені відповідачем.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовами анкети-заяви, підписаної позичальником, не передбачено відповідної календарної дати або події, з якої пов`язується виконання зобов`язання за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості станом на 23.06.2020 року за кредитним договором № б/н від 04 жовтня 2011 року в розмірі 16207,68 грн., яка складається з: 16207,59 грн. – заборгованості за простроченим тілом кредиту та 0,09 грн. заборгованості за простроченими відсотками. В іншій частині позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, судові витрати у цій справі, стягнуті судом першої інстанції з відповідача на користь позивача, підлягають перерозподілу.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, розмір сплаченого банком судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1558,82 грн.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 2489,04 грн.

Отже, у підсумку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4047,86 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 травня 2021 року в цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту:
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість станом на 23 червня 2020 року за кредитним договором № б/н від 04 жовтня 2011 року в розмірі 16207,68 грн. (шістнадцять тисяч двісті сім грн. 68 коп.), яка складається з: 16207,59 грн. – заборгованості за простроченим тілом кредиту та 0,09 грн. заборгованості за простроченими відсотками.
В іншій частині позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками залишити без задоволення.
          Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір в розмірі 4047,86 грн. (чотири тисячі сорок сім грн. 86 коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова