Дата документу 03.08.2021 Справа № 320/3803/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №320/3803/19        Головуючий у 1 інстанції: Колодіна Л.В.
Провадження № 22-ц/807/2595/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» серпня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року в частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів у вигляді щомісячної комісії, стягнення процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 23 листопада 2017 року ФОП ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкингу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», які надає банк. На підставі вказаного договору приєднання б/н ФОП ОСОБА_1 отримав на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 100 000 грн. 
Згідно з умовами пункту 3.2.8.3 укладеного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язався надати відповідачу терміновий кредит в обмін на зобов`язання відповідача щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та винагород.
Відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув вчасно кредитні кошти, не сплатив у повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.
Станом на 24 квітня 2019 року заборгованість за кредитним договором відповідача становила 42 684,38 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом – 29 483,67 грн.; заборгованості за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість, – 7 365,45 грн.; заборгованості за процентами у вигляді щомісячної комісії – 4 591,59 грн.; пені – 1 243,67 грн.
У січні 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесено відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .
На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 684,38 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом – 29 483,67 грн.; заборгованості за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість, – 7 365,45 грн.; заборгованості за процентами у вигляді щомісячної комісії – 4 591,59 грн.; пені – 1 243,67 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за договором кредиту від 23 листопада 2017 року б/н, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29 483,67 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 326 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на узгодженість умов договору щодо сплати відсотків, пені та комісії, безпідставне застосування позиції Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, просило скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість, відсотків у вигляді щомісячної комісії та пені, задовольнивши вказані вимоги, в іншій частині рішення залишити без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, постанову Запорізького апеляційного суду від 14 грудня 2020 року в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів у вигляді щомісячної комісії, стягнення процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, відсутні правові підстави для стягнення на користь банку заборгованості за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість, заборгованості за процентами у вигляді щомісячної комісії, пені. Натомість відповідачем не спростовані доводи позивача щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, тому суд вважав доведеними ці позовні вимоги та стягнув суму боргу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 укладений договір кредиту б/н, який складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» та Витягу з умов і правил надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримав на свій поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 100 000 грн.

У Анкеті-заяві визначено істотні умови кредитного договору, а саме:
- вид кредиту: строковий (пункт 1.1);
- розмір кредиту: визначається ПриватБанком, вказується у профайлі Позичальника на сайті kub.pb.ua (пункт 1.2);
- строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів (пункт 1.3);
- проценти (комісія) за користування кредитом 2 % на місяць від початкового розміру кредиту (пункт 1.4);
- порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів (пункт 1.5);
- у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в пункті 1.5 цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно з розділом 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг (пункт 1.6).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 11 квітня 2019 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 42 684,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 29 483,67 грн.; заборгованість за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість, – 7 365,45 грн.; заборгованість за процентами у вигляді щомісячної комісії – 4 591,59 грн.; пеня – 1 243,67 грн.

Правовідносини (взаємні права та обов`язки) між сторонами у справі виникли на підставі укладеного 23 листопада 2017 року між ФОП ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ».

Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», ОСОБА_1 шляхом підписання цієї заяви приєднується до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги «КУБ», бере на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах, та укладає кредитний договір.

Пунктом 3.2.8.3.2 Умов та правил надання послуги «КУБ» за користування послугою клієнт сплачує щомісячно проценти за користування кредитом у розмірі, що зазначені в заяві та тарифах.

Суд першої інстанції зазначаючи, що надані позивачем докази взагалі не містили умов, зокрема й щодо сплати процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, та процентів у вигляді щомісячної комісії, у порушення вимог статей 89, 264 - 265, 382 ЦПК України не звернув уваги на те, що в пунктах 1.4, 1.6 анкети-заяви сторони погодили проценти (комісію) за користування кредитом: 2% місяць від початкового розміру кредиту; у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений у пункті 1.5 цієї заяви, проценти за користування кредитом становлять 4% на місяць від суми заборгованості. 

Отже умовами договору, укладеного між сторонами, зокрема пунктами  1.4, 1.6 передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2% місяць від початкового розміру кредиту, а також 4% на місяць від суми заборгованості у випадку порушення строків погашення заборгованості.

Підписавши анкету-заяву (міститься електронний підпис позичальника), яка є складовою частиною кредитного договору, позичальник, відповідно до статей 3, 627 ЦК України,ОСОБА_1  добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. 

Спростування наведених висновків рішення суду не містить.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Колегія суддів зауважує, що посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) є необґрунтованим, оскільки фактичні обставини у справі № 342/180/17 є відмінними від обставин справи, що розглядається, тому висновки, здійснені судом касаційної інстанції у справі № 342/180/17, не є подібними для цієї справи.

У справі № 342/180/17 встановлено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщено на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, у зв`язку з чим зроблено висновок про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Проте, в цій справі встановлено, що між АК КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», і у самій анкеті-заяві визначено істотні умови кредитного договору, зокрема обумовлено розмір процентів, у тому числі їх розмір (підвищений) у разі несвоєчасного погашення кредиту, і ці обставини позивач не заперечував.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на 11 квітня 2019 року ОСОБА_1  має заборгованість зокрема заборгованість за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 7 365,45 грн.; заборгованість за процентами – 4 591,59 грн. 

Крім того, як вбачається з наданих банком розрахунку заборгованості (а.с.22-23) та виписки з особового рахунку (а.с.71-126), 30.11.2017 року кошти в сумі 100 000 грн. були перераховані ОСОБА_1 , а отже відповідно до порядку погашення заборгованості за кредитом, передбаченого п.1.5 договору кредиту, позичальник повинен був здійснювати погашення заборгованості щомісяця рівними частинами до 30 числа кожного місяця.

Розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 підтверджено, що позичальник не виконував умови договору щодо сплати заборгованості за процентною ставкою 2% в місяць, вже в грудні 2017 році (30 грудня 2017 року), а отже банк правомірно з січня 2018 року почав нарахування відсотків, розмір яких визначено пунктом 1.6 договору (4% в місяць, або 48 % річних).

Розмір заборгованості за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 7 365,45 грн.; заборгованість за процентами – 4 591,59 грн. позичальником ОСОБА_1 не оспорено та не спростовано. 

За вказаних обставин рішення суду в оскарженій частині згідно з п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором за договором кредиту від 23 листопада 2017 року б/н заборгованості за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 7 365 гривень 45 копійок; заборгованості за процентами в сумі 4 591 гривень 59 копійок.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 липня 2019 року в частині вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів у вигляді щомісячної комісії, стягнення процентів, нарахованих на прострочену заборгованість, у цій справі скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором за договором кредиту від 23 листопада 2017 року б/н заборгованість за процентами, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 7 365 гривень 45 копійок; заборгованість за процентами в сумі 4 591 гривень 59 копійок.
В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 05 серпня 2021 року

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова