ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/5556/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючого, Губенко Н.М., Кондратової І.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи: 
Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - Оніщука В.М. (адвокат),
Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" - Кириленка О.П. (адвокат)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 (суддя Спичак    О.М.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 (колегія суддів: Поляк О.І., Кропивна Л.В., Руденко М.А.)
у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"
про стягнення 1 962 422,00 грн,
та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (далі - ДАТ "Чорноморнафтогаз")
до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз")
про стягнення 1 635 321,14 грн.
СУТЬ СПОРУ
1.           АТ "Укртрансгаз" та ДАТ "Чорноморнафтогаз" уклали договір транспортування природного газу, на виконання якого ДАТ    "Чорноморнафтогаз" подавав до газотранспортної системи природний газ. 
2.          АТ "Укртрансгаз", вважаючи, що ДАТ "Чорноморнафтогаз" протягом дії договору подавало до газотранспортної системи природний газ, фізико-хімічні показники якого не відповідають вимогам Кодексу ГТС, звернулось до суду про стягнення з останнього додаткової плати за недотримання параметрів якості газу. 
3.          Суд першої відмовив в задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції залишив рішення суду першої інстанції без змін. АТ "Укртрансгаз" звернулось до Верховного Суду. 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Обставини справи, встановлені судами 
4.          30.03.2017 АТ "Укртрансгаз" (за договором - оператор) та ДАТ    "Чорноморнафтогаз" (за договором - замовник) уклали Договір №1704000183 транспортування природного газу (далі - Договір), яким передбачено: 
-          оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг; 
-          оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості, здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи в порядку, визначеному цим договором (п. 3.1); 
-          оператор має право стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та / або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему в порядку, визначеному цим договором (п. 3.2); 
-          замовник має право отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені договором строки; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначному цим договором (п. 4.2); 
-          порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу / виходу до / з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюються сторонами відповідно до вимог Кодексу та з урахуванням цього Договору (п.5.1); 
-          якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик, визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс має посилання (п. 5.2); 
-          за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього Договору (п. 5.3); 
-          розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісяця окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем (п. 10.6); 
-          оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (п. 11 2). 
5.          Пункт 10.2 Договору визначає порядок обрахування додаткової плати, що сплачується замовником у разі подачі у фізичній точці входу/виходу природного газу з параметром якості теплоти згорання нижчим від значень, визначених Кодексом. 
6.          ДАТ "Чорноморнафтогаз" здійснює постачання природного газу, видобутого на Стрілковому газовому родовищі, до газотранспортної системи через Пункт очистки і заміру газу (ПОЗ-3). Вказана інженерна споруда обладнана вузлами комерційного обліку газу (ВОЗ) Ду50 мм та Ду100 мм з автоматичними потоковими приладами (автоматичним вологоміром). 
7.          Природний газ Стрілкового газового родовища після Пункту очистки і заміру газу (ПОЗ-3) передається до газопроводу Стрілкове-Джанкой DN350 з подальшим розгалуженням до різних газотранспортних мереж.
8.          Технологічна схема постачання природного газу в межах балансової відповідальності ДАТ "Чорноморнафтогаз" передбачає підключення до газопроводу Стрілкове-Джанкой DN350 лінійних частин: 1) газопроводу (Д    100мм) довжною 7900 м, який перебуває на балансовому обліку АТ    "Херсонгаз", що знаходиться після газорозподільної станції "Стрілкове" (ГРС    "Стрілкове");  2) газопроводу-відгалуження (Д 377 мм х 6 мм) довжиною 22210    м, разом із газорозподільною станцією "Щасливцево" (ГРС    "Щасливцево"), які перебувають на балансовому обліку АТ "Укртрансгаз".
9.          Довжина ділянки газопроводу ДАТ "Чорноморнафтогаз" від Пункту очистки і заміру газу (ПОЗ-3) до точки входу до газопроводу (Д 100мм), що знаходиться після ГРС "Стрілкове", який знаходиться на балансовому обліку АТ "Херсонгаз", становить 800- 850 м. ГРС "Стрілкове" обладнане комерційним вузлом обліку газу та знаходиться на межі балансового розмежування відповідних газопроводів.
10.          ГРС "Щасливцево" обладнане комерційним вузлом обліку газу та визначає фізико-хімічні показники природного газу після проходження природного газу всією ділянкою газопроводу-відгалуження (радгосп "Азовський") протяжністю 22 210,00 м, в межах балансової відповідальності АТ "Укртрансгаз". 
11.          За період з березня 2017 року по березень 2019 року АТ "Укртрансгаз" нарахував ДАТ "Чорноморнафтогаз" додаткову плату за недотримання параметрів якості газу на загальну суму 1 635 321,14 грн. 
12.          У зв`язку з несплатою відповідачем суми основної заборгованості, АТ    "Укртрансгаз" додатково нарахував: пеню у розмірі 104 558,46 грн, 3% річних у розмірі 84 687,42 грн та інфляційні втрати у розмірі 137 854,99 грн. 
13.          Газопровід-відгалудження (Д 377 мм х 6 мм) від газопроводу Стрілкове-Джанкой DN350 до радгоспу "Азовський" на межі балансової належності АТ    "Укртрансгаз" та ДАТ "Чорноморнафтогаз" не обладнаний вузлом обліку природного газу та приладами, які на безперервній основі забезпечують контроль компонентного складу, теплоти згоряння та температури точки роси за вологою природного газу (зокрема, автоматичними хроматографами та вологомірами). 
Короткий зміст позовних вимог 
14.          У квітні 2020 року АТ "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ДАТ "Чорноморнафтогаз" про стягнення 1    962    422,00 грн, з яких 1 635 321,14 грн - основний борг, 104 558,46 грн - пеня, 84 687,42 грн - 3% річних та 137 854,99 грн - інфляційні втрати. 
15.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що ДАТ    "Чорноморнафтогаз" за період дії Договору подавав до газотранспортної системи природний газ, який не відповідає вимогам, наведеним в Кодексі ГТС, зокрема в п. 13 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС. 
16.          У травні 2020 року ДАТ "Чорноморнафтогаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до АТ "Укртрансгаз" про стягнення збитків у розмірі 1 635 321,14 грн. 
17.          Вимоги ДАТ "Чорноморнафтогаз" за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що оскільки фактично визначення фізико-хімічних показників природного газу здійснюється у точці виходу, всі здійснені АТ "Укртрансгаз" нарахування щодо неякісного газу на суму 1 635 321,14 грн є підтвердженням розміру збитків за погіршення якості природного газу, яку повинен сплатити саме АТ    "Укртрансгаз" за надання неякісних послуг. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
18.          Господарський суд міста Києва рішенням від 18.11.2020, залишеним в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021, відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів. 
19.          Ухвалюючи відповідне рішення, суд першої інстанції посилався на: п. 1 ч. 2 ст. 11, частини 1-4 ст. 22, ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК), ч.1 ст. 1, ч. 1 ст. 32 Закону "Про ринок природного газу", пункти 1-9, 16-18 гл. 1 розд. ІІІ, п. 2 гл. 2 розд. ІІІ, частини 1-3 п. 1 гл. 1 розд. V Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), пп.138.3.2. п. 128.3 статті 138 Податкового кодексу України, статті 74, 86, 225 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 20.08.2020 у справі №914/1680/18, від 28.05.2020 у справі №909/636/16, від 13.03.2018 у справі №910/134/17. 
20.          Суд першої інстанції мотивував рішення таким: 
-          оскільки точка входу до газотранспортної системи не обладнана приладами визначення фізико-хімічних показників природного газу, які відповідно до вимог Кодексу ГТС повинні бути встановлені саме на точці входу, а природний газ з точки входу до точки виходу проходить відстань приблизно 22 км по трубопроводу, який через свій технічний стан може безпосередньо впливати на якість такого природного газу, відсутня можливість достеменно встановити, які саме фізико-хімічні показники природного газу не відповідають нормам, а також, чи обумовлене зниження фізико-хімічних показників природного газу його проходженням трубопроводом, чи природний газ вже був поставлений до газотранспортної системи неналежної якості;
-          оскільки у точці входу до газотранспортної системи відсутні прилади вимірювання фізико-хімічних показників природного газу, суд не може покласти відповідальність за якість газу (недотримання показників якості природного газу) на замовника - ДАТ "Чорноморнафтогаз". 
21.          Ухвалюючи відповідну постанову, суд апеляційної інстанції посилався на: ст.129 Конституції України, ст. 11, ч. 1 ст. 626 ЦК, ст. 1, частини 1, 2 ст. 32 Закону "Про ринок природного газу", п.3 гл. 1 розд. І, пункти 1, 2, 5, 7, 13, 16, 17, 18 гл. 1 розд.ІІІ, п.2 гл. 2 розд. ІІІ, Кодексу ГТС, статті 4, 14, 74, 76, 86, 162, 269 ГПК та виходив з того, що: 
-          відповідно до положень Кодексу ГТС фізико-хімічні показники та інші характеристики природного газу мають визначатися як у точках входу, так і у точках виходу до / з газотранспортної системи; для цього як точка входу до газотранспортної системи, так і точка виходу з неї повинні бути обладнані приладами, які на безперервній основі забезпечують контроль компонентного складу, теплоти згоряння та температури точки роси за вологою природного газу (зокрема, автоматичними хроматографами та вологомірами); 
-          ДАТ "Чорноморнафтогаз" як суміжне газовидобувне підприємство є відповідальним за якість газу, що передається ним до газотранспортної системи оператора, виключно у точках входу до неї, а відтак, невідповідність природного газу, завантаженого відповідачем, вимогам п. 13 гл.1 розд. ІІІ Кодексу ГТС визначається за показниками тих приладів, які розміщені саме у точці входу до газотранспортної системи; 
-          за показниками приладів, що розміщені у точці виходу з газотранспортної системи, визначається якість газу, за яку вже відповідає оператор газотранспортної системи, котрий доставляє цей природний газ до іншої газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища чи споживача;
-          вимірювання фізико-хімічних показників природного газу здійснювалося позивачем фактично у точці виходу з лінійної частини газотранспортної системи АТ "Укртрансгаз", тобто на межі балансового розмежування уже між АТ "Укртрансгаз" та АТ "Херсонгаз" після проходження природним газом застарілою, фізично зношеною газотранспортною мережею довжиною 21210,00 метрів, яка не обслуговується АТ "Укртрансгаз" належним чином; 
-          доводи апелянта про те, що відповідачем не було висловлено жодних зауважень після ознайомлення з паспортами, колегією суддів відхиляються;
-          факт підписання відповідачем паспортів фізико-хімічних показників природного газу свідчить про його погодження лише з тим, що саме такі фізико-хімічні показники мав природний газ після проходження ним газотранспортною системою позивача, втім, не означає згоди відповідача з тим, що ці ж самі фізико-хімічні показники мав природний газ і на момент його завантаження до газотранспортної системи у точці входу на межі балансової належності між товариствами. 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи
22.          02.07.2021 АТ "Укртрансгаз" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 та направити справу №910/5556/20 на новий розгляд до Господарського суду міста Києва; в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. 
23.          Підставами касаційного оскарження скаржник визначає пункти 1, 4 ч. 2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
24.          В обґрунтування своїх вимог АТ "Укртрансгаз" зазначає таке: 
-          суди попередніх інстанцій застосували підпункти 1 та 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 09.11.2020 у справі №910/7190/19, від 14.11.2019 у справі №910/11739/18, ухвалі від 01.06.2021 у справі №910/5557/20: 
(і) суди попередніх інстанцій неправильно застосували пп. 1 п. 1 гл. 1 розд.ІІІ Кодексу ГТС, скільки ДАТ "Чорноморнафтогаз" як суміжне газодобувне підприємство, яке подало у газотранспортну систему природний газ, відповідальне за якість такого газу; природний газ подавався відповідачем у точках входу через погоджені сторонами комерційні вузли обліку природного газу (ВОГ), де відповідно до паспортів фізико-хімічних показників такий природний газ не відповідав нормам Кодексу ГТС;
(іі) з ДАТ "Чорноморнафтогаз" має бути стягнута додаткова плата за недотримання параметрів якості природного газу, визначених Кодексом ГТС та Договором, що відповідає положенням п. 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС; 
-          суди не врахували, що у ДАТ "Чорноморнафтогаз" були наявні паспорти фізико-хімічних показників природного газу відповідно до вимог пунктів 12, 20 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС, однак відповідач не заявив про свою незгоду з визначенням таких фізико-хімічних показників природного газу на виконання вимог п. 2 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГТС, а також не надав жодних заперечень після підписання актів приймання-передачі обсягів природного газу та продовжив замовляти послуги АТ "Укртрансгаз" щодо транспортування природного газу, що свідчить про розуміння останнім подання ним до газотранспортної системи природного газу неналежної якості; 
-          суди попередніх інстанцій порушили процесуальні норми: статті 2, 7, 11, 13, 42, 73-80, 86, 236, 237, 238, 269, 275, 277 ГПК, оскільки: 
(і) врахували лише доводи та аргументи, на яких ґрунтувались заперечення ДАТ    "Чорноморнафтогаз" проти позовних вимог, однак не врахували доводи та докази, подані АТ "Укртрансгаз"; 
(іі) не дослідили наявні в матеріалах справи докази (номінації ДАТ    "Чорноморнафтогаз", акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року - березень 2019 року, паспорти фізико-хімічних показників природного газу, звіти про недотримання параметрів газу, складені розрахунки (акти) за недотримання параметрів якості природного газу по Договору, а також оформлені на їх підставі рахунки-фактури на сплату додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу).
25.          19.08.2021 ДАТ "Чорноморнафтогаз" подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить здійснити розгляд такої касаційної скарги з урахуванням встановлених судами фактичних обставин; закрити касаційне провадження у частині підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст.287 ГПК; касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" в частині підстави, передбаченої п. 4 ч.2 ст. 287 ГПК, залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 - без змін.
26.          В обґрунтування своєї позиції ДАТ "Чорноморнафтогаз" зазначає, що касаційна скарга АТ "Укртрансгаз" містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, висновки скаржника ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права і нерелевантній практиці Верховного Суду, та посилається на таке: 
-          ДАТ "Чорноморнафтогаз" неодноразово звертав увагу скаржника на те, що останній як перевізник вантажу винний у погіршенні якості (фізико-хімічних показників) вантажу (природного газу) у точці його доставки (точці виходу з газотранспортної системи); 
-          точка входу до газотранспортної системи, визначена ДАТ    "Чорноморнафтогаз" та АТ "Укртрансгаз" відповідно до акту розмежування експлуатаційної відповідальності та балансової належності, не обладнана комерційним вузлом обліку природного газу (ВОГ (ПВВГ)), а тому АТ    "Укртрансгаз" не здійснює визначення фізико-хімічних показників природного газу в зазначеній точці, що суперечить пунктам 1, 2 гл. 2 розд. ІІІ Кодексу ГТС; 
-          АТ "Укртрансгаз" здійснює визначення фізико-хімічних показників природного газу лише на точці виходу з газотранспортної системи на ГРС    "Щасливцево" після транспортування природного газу несправною газотранспортною мережою протяжністю в 22 км; 
-          додаткова плата, нарахована скаржником, не є оперативно-господарською санкцією, однак є витратами, які необхідно зробити для відновлення якості вантажу (природного газу); 
-          у вартість тарифу на транспортування природного газу включено витрати на ремонт лінійної частини газопроводу-відгалуження до радгоспу "Азовський" DN 350 відповідно до Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на основі багаторічного стимулюючого регулювання, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2517; 
-          лінійна частина газопроводу-відгалуження до радгоспу "Азовський" DN 350, яка використовувалась для транспортування природного газу відповідача, знаходиться в неналежному технічному стані: відсутня документація із підтримання інженерної мережі у технічному стані, наявність надлишкової вологи, відсутність дренажного патрубка, необхідного для проведення ремонтних робіт трубопроводу протягом всього часу існування спірних правовідносин (встановлений лише 23.07.2020) тощо; 
-          висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14.11.2019 у справі №910/11739/18, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин як такі, що не є подібними (стосуються застосування інших норм, ніж у справі, яка розглядається); 
-          з фрагменту постанови Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №910/7190/19, на яку посилався скаржник, не можна точно встановити норми права, які були неправильно застосовані судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається; 
-          договір транспортування природного газу від 19.09.2018 №1809000435, укладений між АТ "Укртрансгаз" та ДАТ "Чорноморнафтогаз" є фактично договором перевезення вантажу, а тому скаржник як вантажоперевізник приймав природний газ в точці входу газопроводу-відгалуження без визначення фізико-хімічних показників природного газу, який переданий для транспортування, на власний ризик;
-          АТ "Укртрансгаз" надав суду не всі докази, на які він посилається, зокрема, в матеріалах справи відсутній, а судами не досліджувався документ з назвою "Додаток 3" до Договору від 30.03.2017 №170400183, а тому не може підтверджувати обставини справи, а саме, той факт, що комерційний вузол обліку природного газу (ГРС "Щасливцево") є точкою входу до лінійної частини газопроводу-відгалуження до радгоспу "Азовський" DN 350. 
27.          01.09.2021 ДАТ "Чорноморнафтогаз" подало до Верховного Суду заяву, якою просило здійснити визначення характеру спірних правовідносин та позовних вимог АТ "Укртрансгаз" з урахуванням правових приписів пунктів 15, 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС. Зазначеною заявою ДАТ "Чорноморнафтогаз" підтвердив доводи, викладені в відзиві на касаційну скаргу та зазначив, що:
-          АТ "Укртрансгаз" в касаційній скарзі залишає без уваги, що всі обсяги спірного природного газу (вантажу спірної якості) були прийняті (завантажені) скаржником як вантажоперевізником за Договором транспортування природного газу від 30.03.2017 №170400013 без визначення якості у місці завантаження (у точці входу до газотранспортної системи); 
-          пункт 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС передбачає, що оператор ГТС набуває право на одержання від суб`єкта, що подав у газотранспортну систему неякісний газ, додаткової оплати, визначеної в договорі транспортування природного газу лише, якщо такий природний газ був завантажений в газотранспортну систему з причин, незалежних від оператора ГТС; однак скаржник міг та повинен був вжити заходів щодо недопущення закачування природного газу з невідповідними фізико-хімічними показниками до газотранспортної системи; 
-          АТ "Укртрансгаз" не може довести належними, допустимими та достовірними доказами якої якості вантаж приймався у місці завантаження (у точці входу) до газопроводу-відгалуження до радгоспу "Азовський" DN 350. 
28.          01.09.2021 АТ "Укртрансгаз" подало до Верховного Суду пояснення, якими підтвердило доводи касаційної скарги та додатково зазначило, що: 
-          рішення судів попередніх інстанцій ухвалені при неповному з`ясуванні судами обставин, що мають значення для справи, які суди визнали встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях, обставинам справи, а також є такими, що прийняті з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права; 
-          суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам (технічна угода від 21.04.2017 №1704/057 та додаток №1 до неї, номінації ДАТ "Чорноморнафтогаз", акти приймання-передачі природного газу за березень 2017 року - березень 2019 року, паспорти фізико-хімічних показників природного газу, звіти про недотримання параметрів газу, складені розрахунки (акти) за недотримання параметрів якості природного газу по Договору, а також оформлені на їх підставі рахунки-фактури на сплату додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу).
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
29.          Верховний Суд ухвалою від 03.08.2021 відкрив касаційне провадження у справі, розгляд касаційної скарги призначив на 01.09.2021; у судовому засіданні оголошено перерву до 22.09.2021. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо оскарження рішень судів попередніх інстанцій на підставі п.1 ч.2 ст.287 ГПК
30.          АТ "Укртрансгаз" в обґрунтування касаційної скарги посилається на п. 1 ч.2 ст. 287 ГПК, зазначаючи, що суди попередніх інстанцій застосували підпункти 1 та 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 09.11.2020 у справі №910/7190/19, від 14.11.2019 у справі №910/11739/18, ухвалі від 01.06.2021 у справі №910/5557/20. 
31.          Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права є, зокрема якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 
32.          Верховний Суд зазначав, що подібність правовідносин визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі №910/4450/19). 
33.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що порівнювати подібні правовідносин необхідно за критеріями: предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини, та однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 305/1180/15-ц, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).
34.          Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п.6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; п.8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц).
35.          Водночас досягти повного збігу всіх зазначених обставин у двох різних справах неможливо. Відповідно, враховуючи різноманіття можливих правовідносин, в межах яких така норма права може бути застосована, для забезпечення однакового застосування норми права визначальним при визначенні подібних правовідносин мають бути ті ознаки, які впливають на їх матеріально-правове регулювання (тобто можливість застосування відповідної норми).
36.          Проаналізувавши висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №910/7190/19 та від 14.11.2019 у справі №910/11739/18, на які посилається скаржник, Верховний Суд вважає, що вони стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. 
37.          Так, у справі №910/11739/18, яка надається скаржником для порівняння, Верховний Суд, ухвалюючи відповідну постанову, виходив з того, що суди попередніх інстанцій встановили, а сторони не заперечували того факту, що всупереч договору транспортування природного газу відповідач (замовник) протягом спірного періоду подавав до газотранспортної системи природний газ, який за параметрами якості (фізико-хімічними показниками) не відповідає п. 13 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС. Тому у вказаній справі дослідженню підлягало існування правових підстав для стягнення з замовника додаткової плати з відповідача (замовника) відповідно до умов розділу Х договору транспортування природного газу у зв`язку з недотриманням останнім параметрів якості переданого природного газу. 
38.          У іншій справі №910/7190/19, на яку посилається скаржник, Верховний Суд, ухвалюючи відповідну постанову, також виходив із того, що суди попередніх інстанцій встановили, що всупереч договору транспортування природного газу АТ    "Укртрансгаз" подавало до газотранспортної системи природний газ, який не відповідав вимогам п. 13 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС, що підтверджується відповідними матеріалами справи, а також не оскаржується сторонами. У зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов до висновку, що оскільки умовами укладеного договору передбачено, що зобов`язання з постачання у газорозподільну систему АТ "ОГС "Львівгаз" покладено саме на відповідача у справі - АТ "Укртрансгаз", який, у свою чергу, зазначеного не спростував, тому саме відповідач (АТ "Укртрансгаз") несе відповідальність за недотримання параметрів якості природного газу, який подавався у відповідну газорозподільну систему. 
39.          Натомість у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позову, виходили з недоведеності факту передачі ДАТ "Чорноморнафтогаз" як замовника до газотранспортної системи природного газу, фізико-хімічні показники якого не відповідають вимогам п. 13 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу ГТС, а не у зв`язку з відсутністю права АТ "Укртрансгаз" стягувати додаткові оплату за невідповідність поданого відповідачем природного газу до газотранспортної системи вимогам Кодексу ГТС та Договору щодо його якості. 
40.          При цьому Північний апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові від 27.05.2021 окремо звертав увагу на неможливість застосування в справі, що розглядається, висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.11.2019 у справі №910/11739/18. 
41.          Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що надана скаржником для порівняння ухвала Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/5557/20 не може бути підставою для касаційного оскарження в розумінні ст. 287 ГПК, оскільки вказана норма пов`язує можливість подання касаційної скарги з неврахуванням судами висновків Верховного Суду, викладених саме в постанові.
42.          Відповідно, оскільки правовідносини у постановах Верховного Суду від 09.11.2020 у справі №910/7190/19 та від 14.11.2019 у справі №910/11739/18 не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається, підстава касаційного оскарження АТ "Укртрансгаз", передбачена у п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК, не знайшла свого підтвердження.
Щодо оскарження рішень судів попередніх інстанцій на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК
43.          У касаційній скарзі АТ "Укртрансгаз" посилається на п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК як на підставу касаційного оскарження, зазначаючи, що суди попередніх інстанцій порушили процесуальні норми, а саме: статті 2, 7, 11, 13, 42, 73-80, 86, 236, 237, 238, 269, 275, 277 ГПК, оскільки не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. 
44.          Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч. 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами1, 3 ст. 310 цього Кодексу. 
45.          Пунктом 1 ч. 3 ст. 310 ГПК передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу.
46.          Відповідно, п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК в сукупності з п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК не є самостійною підставою для оскарження рішень судів попередніх інстанцій, оскільки закон пов`язує можливість їх застосування лише з висновком про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК. 
47.          Оскільки підстава подання касаційної скарги АТ "Укртрансгаз", передбачена у п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК не знайшла свого підтвердження, Верховний Суд не бере до уваги наведені доводи скаржника щодо неповного дослідження судами зібраних у справі доказів. 
48.          При цьому доводи скаржника не підтверджують також наявності інших підстав для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд, передбачених ч.1 ст. 310 та / або пунктами 2-4 ч. 3 ст. 310 ГПК. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
49.          Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
50.          Пунктом 5 ч. 1 ст. 296 ГПК встановлено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
51.          За ч. 1 ст. 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати
52.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК).
Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №910/5556/20 з підстави касаційного оскарження, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.
2.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №910/5556/20 з підстави касаційного оскарження, передбаченої п.4 ч.2 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення. 
3.          Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №910/5556/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            О. Кібенко

Судді                                                                                Н. Губенко 

                                                                                І. Кондратова