РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/12946/20
Провадження № 22-ц/4815/1001/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.
секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:
стягувач: ОСОБА_1 ;
боржник: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ,
особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бойчука К.М. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року, постановлену в складі судді Галінської В.В. у справі № 569/12946/20,

в с т а н о в и в :
12 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі – державний виконавець).
В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП№53084998 з виконання виконавчого листа №1715/4909/12 виданого 09 січня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості по кредитному договору №4 СМБ від 24 квітня 2007 року, а саме заборгованість по відсотках в сумі 16909,11 євро, що еквівалентно 172 119,28 грн., комісію, передбачену договором в сумі 33671,53 грн., а всього 205 790,81 грн. та судові витрати по справі.
23 травня 2018 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №534/К, відповідно до умов якого, банк передає у власність ОСОБА_1 майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами (Кредитний договір та договори забезпечення). В цей же день укладено договір відступлення права вимоги за договором поруки, за яким банк відступив ОСОБА_1 право вимоги за договором поруки № 4/zпор-07 від 24 квітня 2007 року. 
Ухвалою Рівненського міського суду у справі № 1715/4909/12 від 01 жовтня 2018 року змінено сторони виконавчого провадження, а саме змінено стягувача з ПАТ "Дельта Банк" на нового кредитора ОСОБА_1 у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цивільній справі № 1715/4909/12.
В ході виконавчого провадження з боржників на його користь було стягнуто 193 763,24 грн.. вказує, що сплата боржниками вказаної суми є неповним виконанням рішення суду, а постанова про закінчення виконавчого провадження від 24 липня 2020 року є незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, ніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.
Стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, що узгоджується з правовою позицією викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018 року.
Ухвалою Рівненського міського суду від 09 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - задоволено.
Визнано дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Полюховича Руслана Михайловича щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 53084998 протиправними.
Постанову державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Полюховича Руслана Михайловича від 24 липня 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 53084998, скасовано.
Зобов`язано Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відновити виконавче провадження ВП № 53084998 щодо примусового виконання виконавчого листа №1715/4909/12 виданого 09 січня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості по кредитному договору №4 СМБ від 24 квітня 2007 року, а саме заборгованість по відсотках в сумі 16909,11 євро, що еквівалентно 172 119,28 грн., комісію, передбачену договором в сумі 33671,53 грн., а всього 205 790,81 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 2058 грн.
27 травня 2021 року боржником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, у якій він покликається на необґрунтованість і незаконність ухвали, що полягало у порушенні судом норм матеріального та процесуального права.
Скаржник зазначає, що суд не врахував положення ст. 451 ЦПК України та не залучив боржників до участі у справі. Суд не дослідив докази щодо відчуження майнових прав ОСОБА_1 . Покликається на те, що нарахування прав вимоги за кредитним договором є безпідставним та незаконним. Вказує, що вимога може здійснюватися тільки стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. 
Просив суд скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
У поданому відзиві представник стягувача, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції таким вимогам відповідає .
Судом встановлено, що на виконанні в Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження ВП№53084998 з виконання виконавчого листа №1715/4909/12 виданого 09 січня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості по кредитному договору №4 СМБ від 24 квітня 2007 року, а саме заборгованість по відсотках в сумі 16909,11 євро, що еквівалентно 172 119,28 грн., комісію, передбачену договором в сумі 33671,53 грн, а всього 205 790,81 грн. та судові витрати по справі в сумі 2058 грн.
На підставі договору відступлення права вимоги за договором поруки, банк відступив ОСОБА_1 право вимоги за договором поруки № 4/zпор-07 від 24 квітня 2007 року. Ухвалою Рівненського міського суду у справі № 1715/4909/12 від 01 жовтня 2018 року змінено сторони виконавчого провадження, а саме змінено стягувача з ПАТ "Дельта Банк" на нового кредитора ОСОБА_1 у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цивільній справі № 1715/4909/12. 
24 липня 2020 року Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. 
Постановою встановлено, що відбулося фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. 
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 зазначеного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 99 Конституції України та ст. 192 ЦК України, грошовою одиницею України є гривня, яка є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України від 05 квітня 2001 року    № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
При цьому правовий режим іноземної валюти на території України хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Особливості виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст. 49 Закону  України «Про виконавче провадження», відповідно до частини третьої якої у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.
Ухвалюючи рішення у справі №1715/4909/12, Рівненський міський суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 05 грудня 2012 року.
Визначаючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми боргу саме в іноземній валюті, що становить визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.  
У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.
Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові  від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17. Підстав для відступу від зазначеного правого висновку не убачала і Велика Палата Верховного Суду, зазначивши у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц про те, що перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.
Таким чином, у цьому виконавчому провадженні ВП №53084998 з виконання виконавчого листа № 1715/4909/12 державний виконавець повинен був врахувати офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження №53084998 щодо виконавчого листа №1715/4909/12, виданого 09 січня 2013 року Рівненським міським судом Рівненської області, є такою, що підлягає до скасування, оскільки відсутні підстави стверджувати, що рішення суду виконано боржниками у повному обсязі та належним чином.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції, заява №183571/91" (Case of Hornsby vs. Greece) суд зазначив, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання, судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін.
З огляду на зазначене закінчення виконавчого провадження, без належного виконання рішення суду, є перешкодою для завершення судового провадження.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бойчука К.М. залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 23 жовтня 2020 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді :                                                                                                      Хилевич  С.В.

                                                                        Шимків С.С.