П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/5040/21-а 
Головуючий у 1-й інстанції:   Альчук М.П.  
Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 
05 серпня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Матохнюка Д.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
21 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення від 01.12.2015 року про припинення виплати пенсії та поновлення виплати пенсії.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2021  у зв`язку з пропуском позивача строку звернення до суду та відсутністю клопотання щодо поновлення пропущеного строку, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано 10 - дений строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.
Ухвалою суду від 09 червня  2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі  пункту 9 частини 4 статті 169 КАС .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги обґрунтовує тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також зазначив, що він юридично не обізнаний у зв`язку з чим не міг знати, що його права порушуються, тривалий час працював у іншому місті, тому про порушення свої прав дізнався лише в грудні 2020 року та одразу ж звернувся за правовою допомогою до адвоката, яким підготовлено адміністративний позов, з яким позивач в травні 2021 року звернувся до суду. 
Відповідно по ч.2 ст.312 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою, яка ухвалою судді від 31.05.2021 року  залишено без руху, відповідно до статей 123, 169 КАС України, у зв`язку з недоліками позовної заяви та у зв`язку з поданням позову після закінчення строків, установлених законом без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, і надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання ухвали, позивач 03.06.2021 р. подав заяву про поновлення пропущеного строку, обґрунтувавши її необізнаністю, складними сімейними обставинами, та роботою в іншому місті, що зумовило несвоєчасне звернення до суду.
Ухвалою судді цього ж суду від 09.06.2021  року вказану позовну заяву повернуто позивачу, на підставі статей 122, 123, 169 ч.4 п.9 КАС України, у зв`язку поданням позовної заяви після закінчення строків, встановлених законодавством, та не наданням суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, зазначені рішення Суду свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно матеріалів справи, позовна заява залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 160 КАС України.
Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, повернувши позовну заяву на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, суд першої інстанції не врахував вимоги частини 1 статті 123 КАС України, яка підлягала обов`язковому застосуванню у випадку визнання судом першої інстанції неповажними причини пропуску, зазначені у позовній заяві.
Крім того, залишивши позовну заяву без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. 160 КАС України, суд першої інстанції повинен був дати оцінку заяві про усунення недоліків за вх. №31565/01 від 03.06.2021 і тоді, за наявності достатніх підстав, повернути позовну заяву позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, а у разі відсутності таких, вирішити питання про відкриття провадження у справі.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в заяві про поновлення строку, позивач вказує на ряд причин, які, на його думку, перешкодили йому у встановлений законом строк звернутись до суду  та посилається на докази - копію трудової книжки в додатках. 
Враховуючи наведене , суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву вказавши на те, що  позивачем не подано доказів на обґрунтування поважності причин пропуску, формально підійшов до вирішення питання, чим завадив позивачу у доступі до суду.
Крім того, мотивуючи підстави повернення позовної заяви, суд першої інстанції не зазначив, коли для позивача розпочався та закінчився перебіг строку звернення до суду.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що предметом спору у справі є не  виплата пенсії, а рішення пенсійного органу про припинення виплати пенсії, як акт індивідуальної дії.
Тому, для правильного вирішення питання дотримання строків звернення до суду, суду слід з`ясувати, коли дане рішення пенсійним органом прийнято та коли  вручено позивачу.

Відповідно до статті 320 КАС України оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання, то таку ухвалу слід скасувати, а справу слід направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року  скасувати. Справу направити до  Вінницького окружного адміністративного суду  для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Постанова суду складена в повному обсязі 05 серпня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Матохнюк Д.Б.