ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4903/21  Номер провадження 33/814/431/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  громадянина України, уродженця м. Полтави, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм ГПУ «Полтавагазвидобування»,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито. 
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, потерпілим ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року скасувати та прийняти нове рішення по справі та застосувати до правопорушника ОСОБА_2 стягнення в розмірі санкції передбаченої ст. 124 КУпАП.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що закриття провадження за малозначністю не відповідає вимогам законодавства, оскільки вказане правопорушення відноситься до правопорушень з матеріальним складом, оскільки йому заподіяно моральну, майнову та фізичну шкоду, однак судом не взято цього до уваги. 
Відзначив, що він знаходився на амбулаторному лікуванні в ДУ ТМО МВС України по Полтавській області в наслідок дорожньо – транспортної пригоди, з діагнозом: забій лівої виличної ділянки. Крім, того ОСОБА_2 не здійснював будь яких заходів досудового врегулювання спору після закінчення ним лікування. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який свою вину в судовому засіданні визнав в повному обсязі, щиро розкаювався, та повідомив, що він звернувся до страхової компанії, повідомив про ДТП, щоб потерпілому компенсували всі завдані збитки, звертався з пропозицією відшкодування шкоди потерпілому, але той відмовився, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу наступних висновків.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.
Висновок судді про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, є правильним та ніким не оспорюється.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо необхідності скасування судового рішення в частині накладеного стягнення не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При цьому суд, за наявності підстав, повинен розглядати питання про можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.
Положення зазначених норм відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність обраного заходу впливу меті відповідальності. Також даний принцип передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчиненого, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.
Відтак, як правильно встановлено судом першої інстанції, перевірено та встановлено апеляційним судом,  ОСОБА_2  раніше до  адміністративної відповідальності не притягався, вину у скоєні ДТП визнав повністю, щиро розкаювався в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, було встановлено, що ОСОБА_2 , вживав заходів, щоб ПАТ «НАС «Оранта» здійснила компенсацію потерпілому завданий ним збиток, тобто, в діях ОСОБА_2 , вбачається дієве каяття, за скоєне ним ДТП відсутні тяжкі наслідки та завдано не значні збитки, а тому суддя прийшов до правильного висновку, за можливе у даному конкретному випадку, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, та обмежившись усним зауваженням.
Із переглянутого судом відеозапису ДТП та фото механічних пошкоджень транспортних засобів, наданого для огляду ОСОБА_2 , вбачаються зовсім незначні механічні ушкодження транспортного засобу СКС.
Крім, того доводи апелянта, що судом першої інстанції не враховано всіх обставин є безпідставними, оскільки при визначенні адміністративного стягнення судом також враховано, що ОСОБА_2 , порушивши пункт 13.1 ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів та отримання пасажиром СКС MOU - 04 МП д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, про що безпосередньо вказано в постанові. Також, обираючи вид стягнення правопорушнику, судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.
Отже, апеляційний суд погоджується з рішення суду першої інстанції та вважає його правильним.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано обставин, які мають значення для обрання належного виду адміністративної відповідальності не можна визнати обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції проаналізовано всі обставини та прийшов до правильних висновків.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і зміненню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_2 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                       В.В. Маліченко