ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,прокурора Сащука В.О. провадження у справі про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 червня 2021 року, –

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешканець АДРЕСА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 17214 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2465 грн. на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. на користь держави.
Відповідно до постанови, 01 квітня 2021 року близько 08 год. 15 хв. біля кімнати чергового у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) капітан ОСОБА_2 , який на той час виконував обов`язки заступника військового комісара з територіальної оборони зустрівся із заступником військового комісара – начальник мобілізаційного відділення майором ОСОБА_1 . Під час вказаної зустрічі майор ОСОБА_1 підвищеним голосом, використовуючи нецензурну лексику висловив свої претензії до капітана ОСОБА_2 стосовно несення чергової служби військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, в обов`язки заступника військового комісара – начальника мобілізаційного відділення майора ОСОБА_1 не входить організація чергової служби Чернівецького МТЦК та СП. Дані обов`язки покладені на заступника військового комісара з територіальної оборони.

Провадження №33/822/311/21          Головуючий у І інстанції: Стоцька Л.А.
Категорія: ч.2 ст. 17214 КУпАП          Доповідач: Дембіцька О.О.

В подальшому, близько 08 год. 20 хв. 01 квітня 2021 року до кабінету військового комісара, який знаходиться на другому поверсі Чернівецького МТЦК та СП зайшов капітан ОСОБА_2 та став на вході в кабінет та сказав, що у нього виникла суперечка з майором ОСОБА_1 та почав пояснювати в чому причина. Через декілька секунд до кабінету зайшов майор ОСОБА_1 . При цьому, заходячи в кабінет, майор ОСОБА_1 відштовхнув з проходу капітана ОСОБА_2 та почав пояснювати з підвищеним голосом суть конфлікту. Після чого, військовий комісар Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковник ОСОБА_3 та заступник військового комісара – начальник відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_4 припинили вказаний конфлікт.
Таким чином,суд вказав,що майор ОСОБА_1 , будучи заступником військового комісара – начальником мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 08 год. 15 хв. 01 квітня 2021 року, перебуваючи у службовому приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, перевищив службові повноваження, а саме незаконно, не маючи на те відповідних службових повноважень, підвищеним голосом, використовуючи нецензурну лексику, принижуючи честь та гідність, висловив свої претензії до капітана ОСОБА_2 , який на той час виконував обов`язки заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно несення чергової служби військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому близько 08 год. 20 хв. 01 квітня 2021 року, заходячи в кабінет військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , відштовхнув з проходу кабінету капітана ОСОБА_2 .
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані судом як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17214 КУпАП, а саме перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
На таке судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати постанову районного суду та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що 01.04.2021 року він перебував в наряді черговим по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто з 09:00 год. 31.03.2021 року по 09:00 год. 01.04.2021 року ніс особисто безпосередню відповідальність за виконанням заходів чергової служби, що підтверджено відповідним наказом.Під час несення чергування керувався інструкцією чергового ІНФОРМАЦІЯ_3 . В приміщення чергового для отримання ключів від кабінету прибув начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_2 , який тимчасового на той момент виконував обов`язки заступника військового комісара з територіальної оборони. Під час вітання він( ОСОБА_5 ) довів Комишу інформацію про те, що черговий під час здавання чергування повинен винести сміття з загальної урни на другому поверсі, на що отримав негативну відповідь. Дану інформацію він доводив через те, що напередодні дня заступання, а саме з 29 по 30 березня 2021 року він( ОСОБА_5 )тимчасово виконував обов`язки військового комісара, що засвідчено відповідним наказом, а капітан ОСОБА_2 30.03.2021 року перебував на чергуванні відповідно до наказу та не виніс сміття під час здавання чергування.
       Як стверджує апелянт, після агресивної відповіді з боку ОСОБА_2 він спробував зробити йому зауваження щодо поведінки як старший за військовим званням, однак останній проігнорував його. В подальшому він знову звернувся до ОСОБА_2 щодо його поведінки, однак останній агресивно зреагував на це, відштовхнув його та пішов до кабінету військового комісара скаржитись на нього, та не давав йому зайти до кабінету комісара, перекривши вхід своїм тілом.
       Зазначає, що під час їх спілкування в кімнаті чергового не віддавав наказів чи розпоряджень капітану ОСОБА_2 , ні в письмовій чи в усній формі, а просто довів до його відома інформацію.        Вказує, що причиною даного конфлікту стало не невдоволення організацією чергової служби, а хамство в його сторону з боку капітана ОСОБА_2 .
       Зауважує, що інформація про те, що він підвищеним голосом висловив свої претензії по організації чергової служби є лише в поясненнях капітана ОСОБА_2 і нічим не підтверджується.
       Звертає увагу, що ОСОБА_2 знаходиться нижче від нього за військовим званням, а відповідно до абз. 2 ст. 33 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання».
       Районним судом,за твердженням апелянта, не було взяти до уваги те, що він( ОСОБА_5 ) на час подій безпосередньо виконував обов`язки чергового, і в той момент безпосередньо здійснював організацію всіх питань чергової служби, зокрема відповідав за підтримання внутрішнього порядку в військкоматі та несення служби особовим складом.
       Зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його прав та обов`язків.
       Вказує, що посилання прокурора та районного суду на те, що він висловив свої претензії до капітана ОСОБА_2 стосовно несення чергової служби військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 є безпідставними та не відповідають дійсності, адже згідно наданих пояснень свідками, а також його пояснень видно, що суть конфлікту пов`язана саме з виконанням обов`язків чергового безпосередньо капітаном ОСОБА_2 .
       Вважає, що районний суд був зобов`язаний його повідомити про нездійснення аудіозапису судового процесу.
       Крім того, районним судом не враховано, що він є військовослужбовцем, а подія мала місце під час виконання обов`язків військової служби, крім того він є учасником бойових дій, відтак є звільненим від сплати судового збору.
       
Заслухавши доповідь судді,доводи ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення,дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст.251 КУпАП,доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів,тощо.         
Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17214 КУпАП, не з`ясувавши всіх обставин,які мають значення у справі
       В порушення вимог ст.283 КУпАП, у постанові суд формально послався на докази, які містяться в матеріалах справи, не проаналізувавши їх та не надавши їм належної правової оцінки,і це істотно вплинуло на правильність судового рішення.
       Так,із пояснень ОСОБА_1 ,наявних у справі та наданих безпосередньо у суді вбачається, що 01.04.2021 року до 09 год.він перебував в наряді черговим по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто з 09:00 год. 31.03.2021 року по 09:00 год. 01.04.2021 року ніс особисто безпосередню відповідальність за виконанням заходів чергової служби, що підтверджено відповідним наказом та під час несення чергування керувався інструкцією чергового Чернівецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В цей час у приміщення чергового, для тримання ключів від власного кабінету, прибув начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 капітан ОСОБА_2 , який тимчасового на той момент виконував обов`язки заступника військового комісара з територіальної оборони. 
Під час вітання він ( ОСОБА_5 ) довів йому інформацію по те,що капітан ОСОБА_2 ,коли 30.03.2021 року перебував на чергуванні відповідно до наказу як черговий, не виніс сміття під час здавання чергування,хоча це входило у його обов`язки як чергового.На цю інформацію Комиш відреагував негативно.

Дану інформацію він довів ОСОБА_2 через те, що напередодні дня заступання, а саме з 29 по 30 березня 2021 року, він( ОСОБА_5 ) тимчасово виконував обов`язки військового комісара, що засвідчено відповідним наказом.
Після цього у кабінеті Комиша під час з`ясування цієї ситуації, ОСОБА_5 як старший за військовим званням зробив зауваження Комишу стосовно його агресивної поведінки,однак          ОСОБА_2 відштовхнув його,пішов у кабінет військового комісара,де став у дверях при вході до кабінету комісара та ОСОБА_5 ,щоб пройти до кабінету,спробував його просунути трохи далі.

Увесь цей час ОСОБА_2 погрожував йому неприємностями по службі та нецензурно виражався і ображав.
Про такі дії звернувся із заявою у прокуратуру щодо перевірки наявності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення(а.с.51) 

Пояснення, надані ОСОБА_1 , є логічними,послідовними протягом часу досудової підготовки матеріалів та у суді, узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами,що свідчить про їх об`єктивність. 
Із пояснень свідка ОСОБА_2 у районному судді вбачається, що між ним і ОСОБА_1 01.04.2021 року відбувся конфлікт, в ході якого в його сторону майор ОСОБА_1 висловлював у агресивній формі претензії щодо порядку несення чергової служби військовослужбовцем. Пізніше майор ОСОБА_1 зневажливо, підвищуючи голос, висловлювався нецензурною лексикою в його сторону, чим принизив його офіцерську гідність.
       
Аналізуючи пояснення свідка ОСОБА_2 , слід зауважити, що факт агресивної поведінки ОСОБА_1 та претензії саме щодо порядку несення чергової служби військовослужбовцем підтверджується тільки його особистими поясненнями, а як він сам та ОСОБА_1 повідомили суду, між ними вже довгий час існують неприязні стосунки.
Окрім того, ОСОБА_2 у суді не повідомляв,якого саме військовослужбовця стосувались зауваження ОСОБА_1 ,якщо вони дійсно мали місце та які саме дії військовослужбовця були предметом зауваження.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_3 в районному суді, 01.04.2021 року до нього в кабінет зайшов ОСОБА_2 та розповів про конфлікт між ним та ОСОБА_1 , після чого зайшов ОСОБА_1 , відштовхнувши з проходу ОСОБА_2 , пояснював суть конфлікту. Пізніше при з`ясуванні суті конфлікту дізнався, що причиною стало невдоволення майором ОСОБА_1 порядком та організацією несення чергової служби, а також особиста неприязнь один до одного.
Як зазначено у постанові,свідок ОСОБА_4 у суді пояснив, що перебуваючи в кабінеті ОСОБА_3 , став свідком суперечки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка продовжилася в коридорі та яку припинив, ставши між майором ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .Причиною стало невдоволення майором ОСОБА_1 порядком та організацією несення чергової служби, а також особиста неприязнь один до одного.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив,що свідок ОСОБА_4 у районному суді надав пояснення про те,що 01.04.2021 року між ним( ОСОБА_6 ) та ОСОБА_7 був обопільний конфлікт,а не лише мали місце дії чи висловлювання зі сторони ОСОБА_6 .
        Викладені у постанові пояснення свідків по те,що конфлікт стався у зв`язку із невдоволенням майором ОСОБА_1 порядком та організацією чергової служби не можуть вважатися належним доказом, адже вказані свідки не були безпосередньо присутні під час виникнення даного конфлікту і не чули змісту тієї розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,коли конфлікт починався та обставини їм відомі фактично із чужих слів.
        Крім пояснень вказаних осіб, визнаючи ОСОБА_1 винуватим в інкримінованому йому правопорушенні, районний суд послався на те, що вина за ч.2 ст. 17214 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, актом службової перевірки, посадовою інструкцією, однак з такою позицією районного суду апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
       Протокол про адміністративне правопорушення- це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП.
       При цьому, протокол про адміністративне правопорушення, без його належного правового аналізу, не може бути визнаний достатнім доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи,що притягується до адміністративної відповідальності і не викликали би сумнівів у суду.
       Посилання районним судом на акт службової перевірки від 08.04.2021, як на доказ доведеності вини ОСОБА_1 є необґрунтованим.
Як вбачається із даного акту, він описує подію конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку із їх особистою неповагою один до одного, однак жодним чином не встановлює факту перевищення службових повноважень в діях ОСОБА_1 (а.с.12-13)
       Посилаючись на посадову інструкцію(а фактично-функціональні обов`язки заступника військового комісара-начальника мобілізаційного відділення ОСОБА_1 -а.с.33-37) як на доказ вини ОСОБА_1 , районний суд не вказав, за межі яких саме пунктів вказаних обов`язків та за межі яких саме повноважень вийшов ОСОБА_1 під час конфлікту з ОСОБА_2 .
Проаналізувавши викладені вище докази, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 17214 КУпАП, виходячи з наступного.
       Згідно ч.2 ст. 17214 передбачена відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
       Характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції.
       Перевищення службових повноважень – це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої владні повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих.
        Перевищення влади або службових повноважень утворює склад даного правопорушення лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для всіх, у т.ч. для винного, безсумнівний, відвертий. Для того, щоб визначити, чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію цієї службової особи і порівняти її із вчиненими діями.
       Під час конфлікту 01.04.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 останній не віддав наказів чи розпоряджень ОСОБА_2 ні в письмовій, ні в усній формі, а тільки довів до його відома інформацію про те, що він не виніс сміття,перебуваючи на чергуванні як черговий,що не може вважатися перевищенням службових повноважень.
Такі висновки узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами,які підтверджують,що напередодні дня заступання, а саме з 29.03.2021 по 30.03.2021 ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки військового комісара, і це засвідчено відповідним наказом(на а.с.65), а капітан ОСОБА_2 30.03.2021 року перебував на чергуванні відповідно до наказу(а.с.66)
Крім того, в день конфлікту ОСОБА_1 під час несення чергування безпосередньо перебував у добовому наряді як черговий(а.с.63) та згідно інструкції чергового(а.с.64),безпосередньо відповідав за підтримання внутрішнього порядку у військоматі та несення служби особовим складом
Під час службової перевірки,яка проводилась по факту конфлікту 01.04.2021 року,не було встановлено факту перевищення службових повноважень ОСОБА_1 і таких висновків акт не містить,а причиною конфлікту зазначена особиста неповага один до одного(а.с.12-13)
Поясненням ОСОБА_2 про те,що причиною конфлікту були висловлені ОСОБА_6 претензії щодо порядку несення служби військовослужбовцем(чи військовослужбовцями) вже була викладена оцінка вище у цій постанові апеляційного суду.
Наявні у справі докази,зокрема,службова характеристика та дані службової картки ОСОБА_1 ,свідчать про те,що за час несення військової служби(з 2004 року) він характеризується виключно позитивно(а.с.16) та має значну кількість заохочень(а.с.41-47)
       Апеляційний суд також враховує,що повноваження, за межі яких виходить службова особа при їх перевищенні, повинні бути передбачені відповідним актом: законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо. 
Натомість,посилання у протоколі на порушення ст.ст.11,16,49 Статуту внітрішньої служби ЗСУ,ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ є загальними та у них не міститься посилання та визначення тих конкретних службових повноважень,які перевищив ОСОБА_1 .

Окрім того,прокурор не визнавав ОСОБА_2 потерпілим від адміністративного правопорушення і це додатково підтверджує відсутність у діях ОСОБА_1 перевищення службових повноважень.
Згідно ст. 62 Конституції України,ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає,що висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.172-14 ч.2 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються зібраними у справі доказами
Отже,апеляційну скаргу необхідно задовольнити,скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.247,294 КУпАП,суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 червня 2021 року відносно  ОСОБА_1 скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення,передбаченого  ст.172-14 ч.2 КУпАП.         
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду                                         О.О. Дембіцька