УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 675/1589/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/916/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 675/1589/16-ц за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року (суддя Янішевська О. С.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (тепер - АТ КБ «ПриватБанк»), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 23 листопада 2010 року договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 18873,10 грн, з яких: 1635,45 грн – заборгованість за кредитом, 12862,74 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 3000 грн – пеня, 500 грн – штраф (фіксована частина), 874,91 грн – штраф (процентна складова).
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.
Заочним рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 18873,10 грн. Вирішено питання про судовий збір.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2021 року заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення. 
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи. Суд не взяв до уваги, що позивач не надав договір, укладений з ним. Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не є кредитним договором і не містить істотних умов договору. Розрахунок заборгованості не підтверджений первинними документами. Пеня і комісія відображені в якості одного показника, що є неправомірним. Суд першої інстанції стягнув на користь позивача одночасно штраф і пеню, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення зобов`язання не допускається. Позивач не надав підтверджень, що він був ознайомлений і погодився саме з доданими до позову Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. 
У відзиві АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується з доводами апеляційної скарги. Просить взяти до уваги те, що до позовної заяви додана підписана позичальником копія довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначена базова процентна ставка за користування кредитом 3% на місяць, порядок нарахування пені та розмір штрафу. Зазначена довідка свідчить про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов кредитного договору. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 23 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладення договору відбулося шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. Строк дії останньої картки, виданої ОСОБА_1 , до листопада 2015 року.
За розрахунком позивача станом на 30 квітня 2016 року за договором виникла заборгованість у розмірі 18873,10 грн, з яких: 1635,45 грн – заборгованість за кредитом, 12862,74 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом, 3000 грн – пеня, 500 грн – штраф (фіксована частина), 874,91 грн – штраф (процентна складова).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. 
При вирішенні спору суд виходив з того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав і позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
На підтвердження вимог Банк надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою і другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У силу частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами і неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі). 
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, пені і штрафу. 
Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємну частину укладеного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, які надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і Банку, відповідальність сторін. 
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяги з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі, зазначеному в цих документах.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 . Умови та правила надання банківських послуг наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору сторін, якщо вони не підписані позичальником, лише цей факт може свідчити про прийняття ним запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Разом з тим, до позовної заяви Банк надав підписану ОСОБА_1 довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторонами погоджена базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, строк внесення платежів - щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок і розмір нарахування неустойки за порушення термінів платежів за договором.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Тому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися складовою укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору.
Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку. 
Платежі в погашення кредиту з жовтня 2013 року ОСОБА_1 не вносив, у зв`язку з чим за договором виникла заборгованість. 
Із наданого Банком розрахунку заборгованості убачається, що заборгованість за кредитом складає 1635,45 грн. 
Доказів на спростування зазначеної заборгованості позичальник не надав.
Зазначена сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню з відповідача. 
До 31 березня 2015 року проценти за користування кредитними коштами нараховані Банком за меншою процентною ставкою (30% і 34,8% річних), ніж передбачено у довідці про умови кредитування (3% на місяць), і заборгованість за процентами складає 2315 грн.
З 01 квітня по 30 листопада 2015 року всупереч умовам договору проценти нараховані за більшою процентною ставкою у розмірі 43,20% річних. 
За цей період заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до довідки про умови кредитування (36% річних), складає 397,41 грн (заборгованість за кредитом 1635,45 грн х 36% річних : 360 днів х 243 (кількість днів)).
Тому загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитом складає 2712,41 грн (2315 грн + 397,41 грн).
При визначенні розміру заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з відповідача, апеляційний суд враховує строк дії картки, виданої ОСОБА_1 до листопада 2015 року.
У позовній заяві позивач зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.
Заборгованість за процентами, яку просить стягнути Банк, виникла станом на 30 квітня 2016 року.
Згідно з наведеними вище нормами ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
Відповідно до висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування.
У цьому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.
Разом з тим, права та інтереси Банку у таких правовідносинах підлягають захисту згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від попереднього висновку і підтвердила його актуальність для спірних правовідносин.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України апеляційний суд враховує наведені у постановах Верховного Суду висновки при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Отже, стягненню підлягають проценти за користування кредитом за період з 01 вересня 2013 року по 30 листопада 2015 року у сумі 2712,41 грн. У позові про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку повернення кредиту (листопад 2015 року), тобто за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року, необхідно відмовити. 
Суд першої інстанції припустився помилки та стягнув з відповідача і штраф, і пеню за порушення зобов`язання.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Згідно із статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» за договором з ОСОБА_1 пеня нараховується за невчасне погашення заборгованості, штраф - при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів.
Отже, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
До такого висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.
При виборі виду неустойки, який підлягає стягненню, апеляційний суд виходить із засад розумності і справедливості та вважає, що позов про стягнення штрафу підлягає задоволенню, у позові про стягненні пені має бути відмовлено. 
Згідно з довідкою про умови кредитування штраф нараховується у розмірі 500 грн (фіксована частина) і 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів (процентна складова). 
Процентна складова штрафу від суми боргу складає 217,39 грн (5% від 4347,86 грн (1635,45 грн заборгованості за кредитом + 2712, 41 заборгованості за процентами)).
Зазначений штраф підлягає стягненню з позичальника.
У зв`язку з наведеним апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови у позові. 
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (26,8%). 
Документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору за подання позовної заяви потрібно стягнути з відповідача у сумі 369,30 грн. 
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 28 травня 2021 року ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Отже, судовий збір у сумі 1513 грн підлягає стягненню з Банку на користь держави. 

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Заочне рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позов задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження вулиця Грушевського, 1Д, м. Київ, ІК ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором у сумі 5065,25 грн (п`ять тисяч шістдесят п`ять грн 25 коп.), у тому числі: заборгованість за кредитом – 1635,45 грн (одна тисяча шістсот тридцять п`ять грн 45 коп.), 2712,41 грн (дві тисячі сімсот дванадцять грн 41 коп.) – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, 500 грн (п`ятсот грн) – штраф (фіксована частина) і 217,39 грн (двісті сімнадцять грн 39 коп.) – штраф (процентна складова) та судовий збір у сумі 369,30 грн (триста шістдесят дев`ять грн 30 коп.).
 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1513 грн (одна тисяча п`ятсот тринадцять грн.).
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

 

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта