УХВАЛА

11 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 120/5246/20-а
адміністративне провадження № К/9901/22752/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.
перевірив касаційну скаргу Вінницького апеляційного суду на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Державної судової адміністрації України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Вінницького апеляційного суду, в якому просила: визнати протиправними дії Вінницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди за період з 18 квітня до 28 серпня 2020  року, із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320,00 грн, згідно із частиною третьою   статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України від 13   квітня 2020  року № 553-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити невиплачену їй суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період за період з 18 квітня до 28 серпня 2020 року, у розмірі 365453,17 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Вінницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 у період з 18 квітня до 28 серпня 2020 року суддівської винагороди із застосуванням обмеження її розміру на підставі      статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» із змінами, внесеними згідно із Законом України від 13 квітня 2020 року №553-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік». Зобов`язати Вінницький апеляційний суд нарахувати та виплатити судді Вінницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням виплачених у цей період сум та з утриманням із сум, що підлягають виплаті, передбачених законом податків та обов`язкових платежів.
18 червня 2021 року Вінницький апеляційний суд повторно подав касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року, з пропуском строку на касаційне оскарження. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить переглянути і скасувати судові рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України та направити справу на новий судовий розгляд.
Предметом спору у цій справі є обчислення та виплата суддівської винагороди, з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 липня 2021 року  касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, позивачу необхідно було сплатити судовий збір. Недоліки скарги усунуто заявником у строки, установлені судом.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
В обґрунтування касаційної скарги заявник вказав на незастосування апеляційним судом висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах висловленому у справі №340/1916/20, проте які саме норми у супереч такому висновку застосовано судом апеляційної інстанції Вінницький апеляційний суд не конкретизував, а лише послався на пункт 74 цієї постанови, в якому зазначено, що розмір суддівської винагороди встановлено статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому позивач має право на те, щоб йому виплатили недоотримані кошти (заборгованість). І у такому контексті Суд у цій справі зауважив про те, що є підстави для стягнення заборгованої суми, що вимагає від суду першої інстанції встановити, серед іншого, розмір заборгованості, а також встановити належного відповідача чи відповідачів за такими вимогами, якщо для цього будуть підстави.
Лише посилання Вінницького апеляційного суду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у справі №340/1916/20 не є підставою для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки положення цієї статті вимагають від заявника указати саме яку норму права у подібних правовідносинах неправильно застосовано судом апеляційної інстанції та зазначити чому таке застосування не відповідає висновку Верховного Суду, висловленому у подібних правовідносинах.
Суд також відхиляє аргументи заявника щодо неналежної оцінки судом довідки Вінницького апеляційного суду при визначенні суми обмеження суддівської винагороди, оскільки за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, Вінницьким апеляційним судом не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на відповідно до  пунктів 1,4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Лише посилання на невідповідність висновків суду висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми  права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Вінницького апеляційного суду на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького апеляційного суду, за участю третіх осіб - Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Державної судової адміністрації України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська