ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                       Головуючий І інстанції: Осіпова О.О.
22 липня 2021 р.	Справа № 480/1570/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: військова частини НОМЕР_3 про скасування наказу та повернення коштів, -
В с т а н о в и в:
           03.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати, як незаконний, наказ № 302 від 02.03.2016 року відповідача командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ) (далі – в/ч НОМЕР_1 ) про стягнення з нього коштів за нестачу військового майна в сумі 5.124.366,16 грн та повернути стягнуті незаконно, станом на 01.01.2019 року, відраховані кошти в сумі 70.032,20 грн.
          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про відсутність будь-яких доказів щодо втрати ним особисто майна, зокрема продовольства, паливно-мастильних матеріалів, речей, за виключенням тих, вартість яких встановлена вироком Зарічного районного суду м. Суми від 09.10.2017 року.
          Позивач вказує, що наказ відповідача № 302 від 02.03.2016 року «Про стягнення коштів з капітана ОСОБА_1 за нестачу військового майна» був виданий без врахування наступного: командування направляє військове майно з зони введення бойових дій в район постійної дислокації (м. Суми) без його супроводу та прийому майна на залізничні платформи вантаження та розвантаження, його ж відправляють на місяць з частиною майна в інше місце дислокації іншої військової частини. Для майна, яке було розвантажене та доставлене в військову частину не було створено належних умов щодо прийняття його кількості та умов по його збереженню та списанню. Позивач зазначає, що висновком судово-економічної експертизи № 441/1011 у кримінальному провадженні № 42015200350000573 було підтверджено, що внаслідок специфічних обставин знаходження військової частини втрата майна становили тільки 26.366 грн.
          Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач військова частина НОМЕР_1 зазначає, що у травні 2008 року позивач був призначений на посаду командира реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , його зараховано до списків особового складу частини, як такого, що справи прийняв, та приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до положень Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир роти (батареї) відповідає за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, за ведення ротного господарства. Командир роти зобов`язаний, зокрема, перевіряти не менше ніж ожин раз на місяць їх наявність, стан та облік, один раз на місяць звіряти дані ротного обліку матеріальних засобів з обліковими даними військової частини. У лютому 2015 року. Відповідно до наказу командування на 1 місць, 7 реактивна артилерійська батарея під командуванням капітана ОСОБА_1 вибула для виконання завдань за призначенням в зону проведення антитерористичної операції. Після повернення з зони проведення антитерористичної операції, у ході передачі справ та посади командира 7 реактивної артилерійської батареї капітаном ОСОБА_1 лейтенанту ОСОБА_2 , останнім виявлено нестачу матеріальних засобів, про що зроблено доповідь командиру частини.  Акт прийому-передачі посади (вх. № 38 від 14.07.2015 року) підписаний позивачем без зауважень, будь-які заперечення, заяви чи скарги з приводу нестачі майна підрозділу на адресу командування військової частини не надходили. За результатами службового розслідування встановлено, що нестача матеріальних засобів по службам забезпечення, які перебували на обліку в ввіреному ОСОБА_1 підрозділі склала в загальній сумі з урахуванням кратності 4.1265.536,04 грн (787.357,20 грн – нестача майна речової служби, 3.275.599,44 грн – служби пального і мастильних матеріалів, 1.584 грн – продовольчої служби, 78.620,40 грн – автомобільної служби, 22.375 грн – нестача майна зв`язку). Обчислення розміру недостачі військового майна проводилось у відповідності до вимог Положення та Переліку обліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості. Матеріали службового розслідування передані до військової прокуратури, капітану ОСОБА_1 запропоновано вчинити дії до погашенню нестачі військового майна. Відповідач також зазначає про проведення позапланової інвентаризації військового майна, облікованого за капітаном ОСОБА_1 , яка проводилась у присутності матеріально-відповідальної особи капітана ОСОБА_1 та заступника начальника відділу Держфівнінспекції в Сумській області. Акт інвентаризації позивачем підписаний без зауважень. У зв`язку з тим, що в наданий ОСОБА_1 термін погашення нестачі у повному обсязі в добровільному порядку не відбулось, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 02.03.2016 року /№/ 302 «Про стягнення коштів з капітана ОСОБА_1 за нестачу майна» позивача було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності та з березня 2016 року розпочато здійснення утримання з грошового забезпечення в розмірі 20% від щомісячного грошового забезпечення до повного погашення нестачі. Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 1249 від 15.11.2016 року «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2016 року № 302», з метою списання з обліку майна, виявленого та облікованого як нестача за капітаном ОСОБА_1 , після проведення уточнень відповідності облікових даних бухгалтерського обліку фактичній наявності військового майна, приведення наказу командира В/ч НОМЕР_1 № 302 від 02.03.2016 року у відповідність з вимогами наказу МО України № 17 від 12.01.2015 року «Про затвердження Порядку списання військового майна у Збройних Силах України» до тексту наказу № 302 внесено ряд змін, в результаті чого нестача склала 5.124.366,16 грн (по продовольчій службі -1.584 грн, по автомобільній службі – 33.345,40 грн, по речовій службі – 512.607 грн, по службі пального і мастильних матеріалів – 4.576.929 грн) замість раніше вказаної суми 4.536.710,52 грн (згідно талонів чекових вимог, які були відсутні на час проведення інвентаризації, капітаном ОСОБА_1 було отримано близько 24 т пального). Отже. За встановленням факту втрати військового майна, що було ввірено позивачу, останній повинен нести повну матеріальну відповідальність.
          В поясненнях на адміністративний позов ОСОБА_1 . військова частина НОМЕР_3 просить суд відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
          Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.
Судове рішення вмотивовано тим, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяною шкодою. Отже законодавством визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності. Водночас, наявні у справі матеріали не містять жодних відомостей про те, що саме з вини позивача державі було заподіяно збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю та законністю витрачання і списання пального і мастильних матеріалів, речового майна, продовольства, тощо.
Судом зазначено, що актами проведення інвентаризації майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні позивача, проведеної відповідно до наказу командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 № 645 від 21.08.2015 року, інвентаризаційними описами майна, порівняльною відомістю результатів інвентаризації майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні капітана ОСОБА_1 , а також довідками-розрахунками та довідками про вартість шкоди, завданої державі внаслідок нестачі майна, підтверджується лише перелік майна, яке знаходилося на відповідальному зберіганні позивача, та його вартість, а не вина ОСОБА_1 у заподіянні шкоди.
          Суд також зазначив, що факт підписання позивачем без зауважень актів, тощо є свідченням його обізнаності із змістом таких документів, а не фактом визнання провини у втраті майна. Суд не погодився із посиланням відповідача як на доказ вини позивача на не повідомлення останнім про нестачу майна, оскільки вказане безпосередньо не свідчить про втрату такого майна саме ним, а може свідчити лише про порушення останнім військової дисципліни та допущення відповідного дисциплінарного проступку. Показання осіб, допитаних в якості свідків у судовому засіданні, суд не може покласти в основу судового рішення про відмову у задоволені позову, оскільки такі особи не були опитані під час проведення службового розслідування та відповідні пояснення у них не відбиралися.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач просить його скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .
Аргументи, наведені військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в обґрунтування вимог апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним відповідачем у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, зазначаючи про те, що його діями матеріальна шкода державі заподіяна не була. ОСОБА_1 вказує, що 06.03.2015 року, у зв`язку з відведенням військ та ротацією батареї, за наказом командира військової частини він разом з частиною особового складу, техніки та майна вибув ешелоном до смт Гончарівське, Чернігівської області. Решта особового складу, техніки та майна іншим ешелоном (07 або 08.03.2015 року) вибула до м. Суми, без його участі у завантаженні та розвантаженні та збереженні майна.
В поясненнях на апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) третя особа – військова частина НОМЕР_3 зазначає, що саме неналежне виконання функціональних обов`язків, бездіяльність, недбале ставлення до військової служби та неналежний контроль за збереженням, обліком військового майна закріпленого за позивачем, як командиром підрозділу і призвели до втрати та нестачі військового майна в 7 реактивній артилерійській батареї, що призвело до нанесення значної матеріальної шкоди державі. 
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308). 
Частиною 1 ст. 78 КАС України унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.          
          Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) від 30.05.2008 року № 10 позивача ОСОБА_1 з 30.05.2008 року зараховано до списків особового складу частини на посаду командира реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 60).
          Наказом Командувача Сухопутних військ ЗС України від 29.10.2016 року № 612 капітан ОСОБА_1 був переведений до військової частини НОМЕР_3 (наказом від 03.07.2019 року № 133 виключений зі списків особового складу частини).
          Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 05.02.2015 року № 40 капітан ОСОБА_1 вибув з 05.02.2015 року до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, в забезпеченні її проведення (т. 1, а.с. 61).
          На підставі наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 06.03.2015 року № 65 командир 7 реактивної артилерійської батареї капітан ОСОБА_1 повернувся разом з особовим складом із зони проведення АТО в пункт постійної дислокації.
          У 2015 року після повернення із зони АТО капітан ОСОБА_1 здав, а лейтенант ОСОБА_2 прийняв посаду командира 7-ї реактивної артилерійської батареї 3-го реактивного артилерійського дивізіону (т. 1, а.с. 62-67) про ще складений акт. Відповідно до акт виявлена нестача майна;
          по автомобільній службі: 24-х акумуляторів 6СТ140 V категорії, 2-х акумуляторів 6СТ90 V категорії;
по зв`язку: 2-х радіостанцій Р-159, 1-ї ЗУ-3;
по службі ТММ: бензину марки А-92 ЄВРО, у кількості 46.791 кг, бензину марки А-76, у кількості 12.747 кг, дизельного палива ДП-3-0,2-45, у кількості 6.229 кг, тосолу м 40, у кількості 1.737 кг, тосолу А-40, у кількості 71 кг, гальмівної рідини ГТЖ-22М, у кількості 22 кг, моторного мастила М6з10В, у кількості 824 кг, моторного мастила М8В1, у кількості 12 кг;
          по продовольчій службі: 4-х термосів ТВН-12, 1-го термосу ТН-36;
по речовій службі:  УСБ-56 – у кількості 4-х шт., УСТ-56 – у кількості 4-х шт, бронежилет «Корсар М3с -1-4 (в комплекті) – у кількості  65-ти  шт., комплект ЗПІ – у кількості 65-ти шт., кишені для аптечки – у кількості 65-ти  шт., кишені для магазинів до АК (3х2) – у кількості 65-ти  шт., кишені для гранат - у кількості 130-ти шт., кишені для боєприпасів розсипом – у кількості 65-ти шт., сумка – у кількості 65-ти шт., шолом «Каска-1М 1А кл. - у кількості 65-ти шт., чохол до шолому – у кількості 65-ти шт., захист шиї – у кількості 65-ти шт., захист паху – у кількості 65-ти шт., пластини великі - у кількості 130-ти шт., пластини малі – у кількості 130 шт., паспорт на шолом – у кількості  65-ти  шт., паспорт на бронежилет – у кількості 65-ти шт., подушка ватяна – у кількості 12-ти шт., ковдра н/в – у кількості 12-ти  шт.
          На підставі рапорту тво командира 3-го реактивного артилерійського дивізіону майора ОСОБА_3 наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 05.05.2015 року № 132 начальнику служби ракетно-артилерійського озброєння майору ОСОБА_4 доручено проведення службового розслідування.
          З Акту результатів службового розслідування від 20.06.2015 року вбачається, що в ході проведення службового розслідування було встановлено, що на підставі наказу командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 від 07.02.2015 року № 38 7 реактивна артилерійська батарея на чолі з командиром батареї капітаном ОСОБА_1 вибула для виконання завдань за призначенням в зону проведення антитерористичної операції на територію Донецької і Луганської областей в розпорядження керівника сектору «С». 
          На підставі наказу командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 від 06.03.2015 року № 65 командир 7 реактивної артилерійської батареї капітан ОСОБА_1 повернувся разом з особовим складом із зони проведення антитерористичної операції в пункт постійної дислокації та приступив до здачі справ та посади командира 7 реактивної артилерійської батареї.
Під час прийому та передачі справ та посади була виявлена нестача матеріальних засобів, а саме:
          відповідно до довідки-розрахунку заступника командира частини з тилу від 20.06.2015 року № 429 по речовій службі складає 787.357,20 грн:
          відповідно до довідки-розрахунку начальника служби паливно-мастильних матеріалів від 20.06.2015 року № 430 по службі паливно-мастильних матеріалів складає 3.275.599,44 грн;
          відповідно до довідки-розрахунку тимчасово-виконуючого обов`язки начальника продовольчої служби від 20.06.2015 року № 431 по продовольчій службі складає 1.584 грн;
          відповідно до довідки-розрахунку тимчасово виконуючого обов`язки начальника автомобільної служби від 20.0б6.2015 року № 432 по автомобільній службі складає 78.620,40 грн;
          відповідно до довідки-розрахунку тимчасово-виконуючого обов`язки начальника зв`язку від 20.06.2015 року № 433 по службі зв`язку складає 22.375 грн.
          Факти, які могли б пом`якшувати відповідальність за втрату матеріальних засобів виявлено не було,
          Пояснень командир 7 реактивної артилерійської батареї капітан ОСОБА_1 не надав.
          Враховуючи вищевикладене особа, що проводила службове розслідування дійшла висновку, що своїми діями капітан ОСОБА_1 порушив вимоги Статуту внутрішньої служби ЗС України, а саме вимоги ст. 11 пункту 5, ст. 111 п. 27 та п. 28. Відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради від 23.06.1995 року № 243 та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» капітан ОСОБА_1 підпадає під дане правопорушення.
Абзацом п`ятим ст. 11 Закону України від 24.03.1999 року № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі – Статут внутрішньої служби ЗСУ) встановлено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, -  постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; 
Статтею 111 Статуту внутрішньої служби ЗСУ унормовано, що командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства. 
Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
          Відповідно до наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 20.05.2015 року № 389 матеріали службового розслідування з підтверджуючими документами передані до військової прокуратури Сумського гарнізону (т. 1, а.с. 75-76).
03.07.2015 року Військовою прокуратурою Сумського гарнізону Центрального регіону України до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під № 42015200350000073 за фактом втрати ОСОБА_1 ввіреного йому для службового користування військового майна на суму 26.363 грн, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України.
          Наказом командира в/ч - польова пошта НОМЕР_2 від 21.08.2015 року № 645, у зв`язку з продовженням проведення Державною фінансовою інспекцією України в Сумській області  з 12.08.2015 року планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини – польова пошта НОМЕР_2 за 2014 рік та завершений місяць 2015 року, в зв`язку отриманим запитом від заступника начальника відділу Державної фінансової інспекції в Сумській області щодо нестач виявлених у капітана ОСОБА_1 , з метою забезпечення достовірних даних бухгалтерського обліку в порівнянні з фактичним станом справ стосовно виявленої нестачі військового майна, запропоновано у термін з 22.08.2015 оку по 31.08.2015 року в присутності працівників Державної фінінспекції України в Сумській області та матеріально-відповідальних осіб провести позапланову інвентаризацію військового майна, яке обліковано в частині за капітаном ОСОБА_1 . Для проведення інвентаризації призначена внутрішньо-перевірочна комісія. (т. 1, а.с. 72-73).
          З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2015 року ОСОБА_1 надав розписку про те, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на матеріальні цінності здані в бухгалтерію і всі матеріальні цінності, що надійшли на його відповідальність, оприбутковані, а ті, що вибули, списані (по службі пального і мастильних матеріалів - т. 1, а.с. 75).
           31.05.2015 року командиром військової частини – польова пошта НОМЕР_2 затверджений акт проведення інвентаризації майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні капітана ОСОБА_1 військової частини станом на 31.08.2015 року, відповідно до якого облік майна у службі заведений, облікові відомості наявні та якісного стану майна, яке знаходиться на відповідальному зберіганні капітана ОСОБА_1 відповідають обліковим даним по службі, виявлено нестачу паливно-мастильних матеріалів на суму 1.074.437,08 грн (т. 1, а.с. 74-79).
          Із копії інвентаризаційного опису, яким виявлена нестача пального і мастильних матеріалів у загальному розмірі 1.074.437,08 грн, вбачається, що матеріально-відповідальна особа – капітан ОСОБА_1 зазначив, що всі цінності, перелічені у цьому інвентаризаційному описі з № 1 по № 13 перевірені комісією в натурі за його присутністю та внесені в опис, у зв`язку з чим він не має претензій до інвентаризаційної комісії. Цінності, перелічені в описі, знаходяться на його відповідальному зберіганні (т. 1, а.с. 77).
          Підпис позивача ОСОБА_1 під текстом аналогічного змісту мається також в копіях інвентаризаційних описах проведення інвентаризації майна речової служби в/ч НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 25.08.2015 року стосовно відсутності на час проведення інвентаризації: 113 шоломів кевларових «Каска 1М», 114 чохлів до шоломів клевларових, 114 бронежилетів «Корсар МЗс-1-4», 114 кожухів звичайних, 113 наметів УСТ-56, 113 наметів УСБ-56 (т. 1, а.с.  82-87).
          При цьому, колегія суддів зауважує, що серед підстав позову, заявленого ОСОБА_1 , відсутня така підстава, як не справжність його підписів на означених документах.
          Наказом командира військової частини – польова пошта НОМЕР_4 від 14.09.2015 року № 769 «Про порядок відшкодування нанесеної шкоди внаслідок виявлення нестачі майна у капітана ОСОБА_1 » (т. 1, а.с. 88-89) капітану ОСОБА_1 оголошена сувора догана та йому запропоновано до 10.12.2015 року погасити нестачу в сумі 4.536.710,52 грн, у тому числі: по службі пального і мастильних матеріалів – 3.989.174,12 грн, по речовій службі – 512.607 грн, по автомобільній службі - 33.345,40 грн, по продовольчій службі – 1.584 грн. Цим же наказом визначено, що у випадку непогашення капітаном ОСОБА_1 нестачі майна у добровільному порядку на підставі п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі,  притягнути капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності та стягнути з винної особи в дохід держави суму недостачі у повному обсязі.
          Наказом командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 від 02.03.2016 року № 302 на підставі п. 6 постанови Верховної Ради України «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», з метою відшкодування збитків нанесених державі внаслідок нестачі військового майна, виявленої у капітана ОСОБА_1 , та закінченням терміну для погашення нестачі у добровільному порядку, капітана ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності.
          Помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи – начальнику  фінансово-економічної служби нестачу військового майна, що обліковується за капітаном ОСОБА_1 , виявлену в ході позапланової інвентаризації проведеної в ході ревізії Державної фінансової інспекції в Сумській області у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) в сумі 4.536.710,52 грн, наказано занести у книгу обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини.
          Цим же наказом прийняте рішення про утримання з грошового забезпечення капітана ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з березня 2016 року,  20% грошового забезпечення до повного погашення нестачі (т. 1, а.с. 91).
          Наказом командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 від 15.11.2016 року № 1249 внесені зміни до наказу 02.03.2016 року № 302, зокрема, - в п. 2 наказу № 302 цифри « 4.536.710,52» замінено цифрами « 5.124.366,16». Наказ № 302 доповнений п. 3 наступного змісту: «Начальникам служб списати з книг обліку наступне майно, яке рахується як нестача, облікована за капітаном ОСОБА_1 » (т. 1, а.с. 92-93).
          Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 09.10.2017 року по справі № 591/4629/17 позивач ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 413 КК України, за скоєння якого йому, з урахуванням ст. 69 КК України, призначено покарання у вигляді арешту строком – 3 місяця. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_1 від відбування показання звільнений.
          Судом у цій справі установлено, що капітан ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 в м. Суми, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом, на посаді командира 7 реактивної артилерійської батареї, діючи в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 13 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, п. п. 1.27, 3.1.12 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджене наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 року № 690 (зі змінами), в наслідок особистої недбалості та порушення правил зберігання військового майна, допустив втрату ввіреного йому для службового користування військового майна - 3 бронежилетіва «Корсар МЗс-1-4», 5 шоломів кевларових «Каска 1М» та 16 чохлів до шоломів кевларових білого кольору, спричинивши військовій частині НОМЕР_1 відповідно до висновку судової економічної експертизи збитки на суму 26 363 грн., які виразились у документально підтвердженій втраті ввіреного для службового користування ОСОБА_1 військового майна, чим вчинив втрату ввіреного для службового користування іншого військового майна внаслідок порушення правил його зберігання, що вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
          Вироком суду з засудженого ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 стягнуто 26.363 грн в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (т. 1, а.с. 14-15).
          На підставі постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.01.2017 року, виконавче провадження № 55476694, з грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з березня 2017 року по грудень 2018 року проводилося стягнення 20% грошового забезпечення (т. 1, а.с. 13).
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» унормовано, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
          Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених  актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим  постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР  (в редакції від 11 лютого 2001 року, далі - Положення № 243/95-ВР).
За приписами абзацу 1 пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові  частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
          Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу І Положення № 243/95-ВР у випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
До військовослужбовців належать: солдати, матроси, сержанти, старшини строкової військової служби і ті, які проходять військову службу за контрактом, курсанти (слухачі) військово-навчальних закладів, жінки, які проходять військову службу за контрактом на посадах солдатів і матросів, сержантів і старшин, прапорщиків і мічманів та офіцерського складу, прапорщики, мічмани і офіцери Збройних Сил України, Прикордонних військ України, військ Цивільної оборони, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, Служби безпеки України, військ внутрішньої та конвойної охорони Міністерства внутрішніх справ України, а також призвані на збори військовозобов`язані (абзац 3 пункту 1 розділу «Загальні положення» Положення №243/95-ВР).
Зі змісту пункту 3 розділу І Положення № 243/95-ВР вбачається, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення,    використання чи для іншої мети (пункт 13 розділу ІІІ Положення №243/95-ВР).
Відповідно до пункту 14 розділу ІІІ Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб (абзац 2 пункту 17 розділу IV Положення № 243/95-ВР). Таке службове розслідування проводиться відповідно до Положення № 243/95-ВР та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої  наказом Міністра оборони України 15.03.2004 року № 82, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 року за № 385/8984.
Відповідно до приписів пункту 19 розділу IV Положення № 243/95-ВР розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями  військовослужбовця  або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини (пункт 22 розділу IV Положення № 243/95-ВР).
Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню (пункт 23 розділу IV Положення № 243/95-ВР).
Відповідно до абзацу 1 пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).
Відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР у разі, якщо з грошового забезпечення (заробітку) провадяться інші передбачені законом утримання, то загальний розмір усіх утримань не може перевищувати 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Порядок і черговість стягнення в цих випадках визначаються відповідно до чинного законодавства (абзац пункту 25 розділу IV Положення № 243/95-ВР).
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції вказав на те, що відповідачем відповідно до ч. 2  ст. 77 КАС України  не надано належних та допустимих доказів вини позивачем у втраті ввіреного йому майна. Відтак, позивач не повинен нести повну матеріальну відповідальність за його нестачу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду та зазначає, що відповідач не довів вину позивача у нестачі військового майна. Тобто відповідачем не доведено завдання позивачем прямої дійсної шкоди, як того вимагають приписи пункту 3 Положення 243/95-ВР, та не доведено, що поведінка позивача була протиправною та перебувала у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також відповідачем не встановлено форму вини позивача (умисна чи з необережності), від визначення якої відповідно до приписів Положення №243-95-ВР залежить виду матеріальної відповідальності, який може бути застосовано до військовослужбовця за нестачу військового майна (обмежена, повна чи підвищена).
Колегія суддів зауважує, що означені обставини не були з`ясовані відповідачем в/ч НОМЕР_1 (військова частина – польова пошта НОМЕР_2 ) ані під час проведення службового розслідування за встановленням факту нестачі військового майна, ані під час прийняття рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.
Так в оскаржуваному наказі відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, у той час як Положенням № 243/95-ВР передбачено як повну, так і обмежену матеріальну відповідальність. І хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам  закону, а адміністративний суд, у свою чергу, в порядку судового контролю зобов`язаний надати цьому рішенню оцінку, в тому числі в аспекті законності та обґрунтованості.
Колегія суддів зазначає, що така позиція щодо розгляду спорів про притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності викладена Верховним Судом у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 813/2751/17 та у постанові від 12 грудня 2018 року №813/2751/17.  
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення.
Серед обов`язкових підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, визначених ч. 3 ст. 317 КАС України, відсутня така підстава, як пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
                    Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, - без змін.
          Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
            Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 30 липня 2021 року.